Справа № 761/12071/26
Провадження №1-кп/761/3535/2026

В И Р О К
Іменем України

19 червня 2026 року, Шевченківський районний суд міста Києва у складі 
головуючої судді - ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №62025150030000619 від 18.06.2025 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розсохувате Марківського району Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 (участь якого забезпечена шляхом відеоконференції),
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Так, ОСОБА_3 , приблизно в травні 2025 року, точного часу не встановлено, але не пізніше 28.05.2025, будучи користувачем кросплатформової системи миттєвого обміну повідомленнями та здійснення дзвінків в мережі Інтернет «Telegram» (далі - мобільний додаток «Telegram»), маючи власний обліковий запис в мобільному додатку «Telegram», перебуваючи а адміністративних межах м. Києва, точного місця не встановлено, за допомогою ресурсів мобільного додатку «Telegram», знайшов оголошення невстановленої особи - користувача мобільного додатку «Telegram» з власним обліковим записом, про можливість отримання грошової винагороди за направлення вказаній невстановленій особі інформації про особу (осіб), наявної в ІПНП, та розпочав спілкування (обмін повідомленнями) з указаною невстановленою особою, після чого в ОСОБА_3 виник умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації про особу (осіб), наявної в ІПНП.
У подальшому ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації про особу (осіб), наявної в ІПНП, продовжуючи спілкування з невстановленою особою за допомогою мобільного додатку «Telegram» шляхом обміну повідомленнями, отримав замовлення від указаної особи про надання їй інформації з ІПНП про особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ОСОБА_5 ) та погодився про надання такої інформації.
Продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на несанкціоноване розповсюдження інформації про особу ОСОБА_5 , наявної в ІПНП, ОСОБА_3 , здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, тобто будучи службовою особою органів Національної поліції України відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в порушення вимог законодавства, що регулює суспільні відносини у сфері обігу інформації з обмеженим доступом, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 28.05.2025 перебуваючи в службовому кабінеті адміністративної будівлі СУ ГУ НП в Київській області за адресою: м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 10 А, будучи особою, яка не має право доступу інформації наявної в ІПНП, попередньо отримавши від старшого слідчого в особливих справах відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 дозвіл на вхід до його облікового запису користувача в ІПНП, повідомивши ОСОБА_6 неправдиві відомості щодо необхідності такого входу до ІПНП та пошуку наявної в ньому інформації з метою використання її у подальшому в службовій діяльності, використовуючи логін та пароль ОСОБА_6 , за допомогою службового комп`ютеру з IP-адресою « НОМЕР_1 », який розташований в їх спільному службовому кабінеті, о 18 год. 16 хв. здійснив вхід до ІПНП та здійснив пошуковий запит щодо особи ОСОБА_5 , після чого здійснив несанкціоноване копіювання інформації про особу останнього, яка оброблюється в ІПНП та, шляхом обміну повідомленнями за допомогою ресурсів мобільного додатку «Telegram», передав вказану інформацію невстановленій особі, що, тим самим, призвело до її несанкціонованого розповсюдження.
30.05.2025 вказана вище несанкціоновано розповсюджена ОСОБА_3 інформація про особу ОСОБА_5 , перебуваючи у володінні невстановленої особи, шляхом обміну повідомленнями за допомогою ресурсів мобільного додатку «Telegram», передана безпосередньо ОСОБА_5 .
Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 361-2 КК України, як несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку щодо часу, способу, місця вчинення злочину, мотивів та інших обставин вчинення злочину. Вказав, що він в травні 2025 року працював старшим слідчим СУ ГУ НП в Київській області, в цей час знайшов у мобільному додатку «Telegram» невідомих осіб з якими почав співпрацювати та передавати їм інформацію з бази даних «АРМОР» щодо конкретної особи, зокрема, ОСОБА_5 , щодо наявності чи відсутності такої особи в «розшуку» за, що отримував кошти. Копіювання та передачу вказаної інформації здійснював шляхом фотографування такої інформації на телефон. Зазначив, що щиро розкаявся у скоєному, щиро кається, просив призначити йому покарання у вигляді штрафу в мінімальних межах та розстрочити його.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що всі учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.
Отже, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у несанкціонованому розповсюдженні інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 361-2 КК України.
Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій їх небезпечності та даним про особу винного.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
З врахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, його ставлення до вчиненого, який щиро розкаявся в скоєному, раніше не судимий, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.
Таке покарання відносно ОСОБА_3 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Враховуючи, що ОСОБА_3 просив призначити йому покарання у вигляді штрафу із розстрочкою, суд вважає за можливе встановити обвинуваченому розстрочку виплати штрафу на 5 (п`ять) місяців.
Цивільний позов не заявлено. 
Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 374-376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити  ОСОБА_3  виплату штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп., рівними частками строком на 5 (п`ять) місяців по 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. щомісячно, до останнього календарного дня місяця включно.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ст. 26 КВК України він має почати сплачувати штраф у місячний строк рівними частинами після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документів про сплату штрафу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1