ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 381/4184/25
Провадження № 2/362/1092/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,
в с т а н о в и в:
До Васильківського міськрайонного суду Київської області від Фастівського міськрайонного суду Київської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних.
Представник ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» - Лисенко В.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» прострочену заборгованість за грошовими зобов`язаннями, підтвердженими рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2-1519/10 р. від 28.09.2010 року, нараховані за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року: три відсотки річних у розмірі 9385,40 грн. та інфляційні витрати у розмірі 30 969,22 грн., а всього 40 354,22 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.09.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення суду у справі №2-1519/10, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №18-7YU/06-2006A від 16.06.2006 в розмірі 63 864,13 і судові витрати по справі 379,00 грн. У подальшому, номер кредитного договору було змінено на 10115890000. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.11.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останнє набуло право вимоги по кредитному договору №18-7YU/06-2006A (10115890000). 11.05.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Європейської факторингової компанії розвитку» укладено договір №1369/К про відступлення прав вимоги до позивача по кредитному договору №18-7YU/06-2006A (10115890000). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/10906/20 від 13.08.2020 року замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» по кредитному договору №18-7YU/06-2006A (10115890000). Рішення суду в порядку виконавчого провадження було виконано лише у 2025 році, а тому кредитор має право на отримання сум відповідно до ст. 625 ЦК України за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором, а саме за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, відповідно до яких сума інфляційних втрат становить 30 969,22 грн., 3% річних – 9 385,40 грн.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних направлено за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (а.с.33-34).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2025 року справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.41).
Представник, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань із процесуальних питань до суду не направляв.
ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулись з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 44, 45),правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 28.10.2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 63 864,13 грн. та судові витрати на загальну суму 379,00 грн. (а.с. 5-6).
11.05.2019 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» уклали договір №1369/К про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 1 якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців – та/або поручителів, зазначених в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрованого в реєстрі за №905 (а.с. 12-13).
Відповідно до виписки з додатку №1 до договору відступлення прав вимоги №1369/К від 11.05.2019 року, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №18-7YU/06-2006A (10115890000) від 16.06.2006 року (а.с. 14).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року замінено сторону стягувача ПАТ «УкрсиБанк» на стягувача ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчому провадженні №50849354 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.11.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості (а.с. 16-18).
Відповідно до інформації про виконавче провадження, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 63 864,13 грн., 18.04.2016 року державним виконавцем Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ відкрито виконавче провадження №50849354. Фактичне повне виконання рішення суду виконано 04.06.2025 року, про що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 19-22).
Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначає, що відповідач з 2010 року не виконував рішення суду, тому наявні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).
У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач мав перед Банком грошове зобов`язання, яке виникло з кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до позивача, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2010 року у справі № 2-1519/10 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 864,13 грн., ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
Даних про добровільне або примусове виконання цього судового рішення до 2024 року матеріали справи не містять.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і три проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16 (провадження № 14-254цс19).
Таким чином, в розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, підтвердженого рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2010 року у справі № 2-1519/10.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 30 969,22 грн., 3% річних – 9 385,40 грн. за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 525, 526, 598, 599, 610-612, 625, 1049, 1054 ЦК України, статтями 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263 -265, 268, 273, 275, 279, 280 - 284, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» суму інфляційних втрат у розмірі 30 969,22 грн. та 3% річних у розмірі 9 385,40 грн., а всього стягнути 40 354,22 грн.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», код ЄДРПОУ 34615314, адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 40х.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Текст рішення складено 14.05.2026 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко