Справа № 331/6817/25
Провадження № 2/331/1060/2026

РІШЕННЯ
іменем України
30.04.2026 

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - 
ВСТАНОВИВ:
21 листопада 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком.
13 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком згідно чого був проведений відповідний перерахунок.
В кінці травня 2023 року під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 спеціалістами управління була виявлена помилка, а саме некоректного обчислення коефіцієнта страхового стажу та середньомісячного заробітку.
Під час приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність виникла переплата пенсії за період з 13.08.2020 по 30.06.2023 у розмірі 46270 гривень 77 копійок.
Для вирішення питання, щодо утримання залишку переплати ОСОБА_1 направлялись листи №0800-0504-8/103618 від 13.11.2023, № 0800-0504-8/15550 від 21.02.2024, №0800-0504-8/39363 від 26.06.2023, №0800-0504-8/53800 від 16.08.2023, в якому повідомлено про суму надмірно виплаченої пенсії в сумі 46270 гривень 77 копійок та роз`яснило механізм її повернення.
На теперішній час надміру отримані суми пенсії ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок Головного управління ПФУ не повернуті.
Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Стаття, що коментується, містить загальні положення про зобов`язання, що виникають у зв`язку з набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.
Обов`язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Тому наявність вини в поведінці особи, що безпідставно збагатіла, не вимагається
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області переплату пенсії у розмірі 46270 гривень 77 копійок (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б, код ЄДРПОУ 20490012, МФО 313957 р/р в ЗОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , судовий збір.
Ухвалою суду від 24.11.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для написання відзиву.
06.02.2026 року від відповідача надійшов відзив на позов, зазначає, що 03.02.2026 року відповідач отримав на пошті два листа з судовими повістками про виклик до суду, з яких дізнався, що є відповідачем у справі про стягнення коштів, яка перебуває в провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя (суддя Фісун Н.В.). Цей факт підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наразі мали повернутись до суду з підписами відповідача.
04.02.2026 року відповідач ознайомився з матеріалами цивільної справи № 331/6817/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів в приміщенні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.
Зазначає, що позивачем не доведено факту недобросовісності з боку набувача, що це було результатом його поведінки, адже у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав управлінню недостовірні дані під час подання заяви для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.
Оскільки позивач не надав доказів, що переплата пенсії виникла з вини відповідача внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, як вбачається, переплата виникла через помилку самого позивача у застосуванні належних коефіцієнтів, яка не є рахунковою, тому підстави для стягнення коштів з відповідача відсутні, просить у задоволенні позову відмовити.
У судове засідання представник позивача, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять позов задовольнити.
У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву, де просить справу розглянути за його відсутності.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком (з 27.02.2008 перебував на обліку як отримувач пенсії по інвалідності).
13 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пенсії за віком згідно чого був проведений відповідний перерахунок.
В кінці травня 2023 року під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 мСпеціалістами управління була виявлена помилка, а саме некоректного обчислення коефіцієнта страхового стажу та середньомісячного заробітку.
Під час приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність виникла переплата пенсії за період з 13.08.2020 по 30.06.2023 у розмірі 46270 гривень 77 копійок.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, загальнообов`язкового засади і механізми функціонування системи державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб – члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону , та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4.
Відповідно до п.4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. 
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 .
Відповідно до п. 3, 4 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. 
Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, внаслідок зловживань з його боку, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. 
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України , особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадках, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного суду від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17).
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. 
Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц не встановила. 
Вказаний правовий висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 та від 08 серпня 2019 року у справі № 524/2025/17.
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. 
Отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів у їх сукупності. 
Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018, від 21.06.2018 у справі 554/1809/17, від 31.10.2018 у справі 307/2100/16-ц та від 13.04.2020 у справі № 487/2596/17. 
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації, взагалі ненадання відповідної інформації або наявності рахункової помилки зі сторони ПФУ при виплаті пенсії. 
При цьому, слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка».
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки – це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.
У даному випадку, позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при перерахунку у зв`язку з переходом відповідача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за призначення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних функцій. 
Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії».
Позивачем не доведено факту недобросовісності з боку набувача, що це було результатом його поведінки, адже у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав управлінню недостовірні дані під час подання заяви для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. 
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 , 80 ЦПК України , достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Отже, надані позивачем докази не доводять факту недобросовісного набуття відповідачем коштів у розмірі 46270,77 грн., що є пенсійною виплатою, призначеною йому безпосередньо позивачем.
Приймаючи до уваги сумлінність поведінки одержувача коштів, та недоведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, зокрема, технічної помилки або, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 3,4,11-13, 19, ,141, 263, 265 , 279 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року.

Суддя Н.В. Фісун