ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №335/1371/25    Головуючий в 1 інст. Гашук К.В.
Провадження №33/807/121/26     Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Усенка А.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Усенка А.В. на постанову Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 04 червня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , 29 січня 2025 року о 23-29 год., у м.Запоріжжі, на пр.Соборний, 196, керував транспортним засобом Nissan Teana, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом водій відсторонений шляхом його паркування без порушення ПДР, про повторність попереджений.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Усенко А.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що  ОСОБА_1 під тиском та шляхом введення в оману було спровоковано на надання відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказує, що матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння.
Посилається на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки його огляд, як військовослужбовця мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП.
Наголошує на тому, що відеозапис події не є безперервним, фіксація здійснювалась не в повному обсязі та на самому відео відсутній значний проміжок часу. 
Зауважує, що ОСОБА_1 30 січня 2025 року самостійно звернувся до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, де за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння не перебував.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до неможливості ним виконувати свої військові обов`язки та нести військову службу.
Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без участі сторони захисту за наявності клопотання про відкладення розгляду справи. 

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  не з`явився, захисник останнього – адвокат Усенко А.В. зазначив про обізнаність  ОСОБА_1  про день, час та місце судового засідання, вказав про можливість розгляду справи апеляційним судом за відсутності  ОСОБА_1 , та про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та  ОСОБА_1 .
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі  ОСОБА_1 , який в попередніх судових засіданнях надавав свої пояснення щодо обставин справи та на доводи на підтримання апеляційної скарги.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Усенка А.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №233761 від 29 січня 2025 року, згідно з яким, ОСОБА_1 , 29 січня 2025 року о 23-29 год., у м.Запоріжжі, на пр.Соборний, 196, керував транспортним засобом Nissan Teana, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом водій відсторонений шляхом його паркування без порушення ПДР, про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 січня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 , згідно з яким, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; 
- у довідці із бази даних підсистеми «Адмінпрактика», відповідно до якої у ОСОБА_1 відсутня повторність за ч.1 ст.130 КУпАП та наявне посвідчення водія;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними:
- в рапорті поліцейського в. 2 р. 1 б. 3 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Євтушенка І., згідно з яким, останній доповідає, що 29 січня 2025 року, о 23 год. 29 хв. за адресою просп. Соборний 196 під час несення служби було зупинено ТЗ Nissan Teana, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в ході спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, зіниці очей звужені та не реагують на світло, підвищена жвавість рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у присутності лікаря нарколога, на що водій відмовився на місці зупинки ТЗ. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, ЕПР1 №233761. Вилучено ПВ ВХР 392497, видано ТД: ДТ264258. Від керування ТЗ відсторонено, про повторність попереджено. Б/К 470302.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, у призначені судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, як шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, як місце проживання ОСОБА_1 , які повернулись на адресу суду неврученими, так і шляхом направлення смс-повідомлень про виклик до суду за номером мобільного телефону, який наявний в матеріалах справи, та згідно з довідками про доставку смс, смс-повідомлення про виклик у судові засідання були доставлені завчасно до судових засідань. 
16 квітня 2025 року адвокатом Усенком А.В. подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, щодо яких діє спеціальний порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений положеннями ст.266-1 КУпАП. Тому, огляд ОСОБА_1 мав проводитись посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Окрім цього, адвокат Усенко А.В. вбачає психологічний тиск на ОСОБА_1 з боку працівників поліції для отримання відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим 30 січня 2025 року ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» в Запорізькій області для проходження медичного огляду, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, і, відповідно до висновку №759 від 30 січня 2025 року, який долучений до клопотання, ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння не перебував.
Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_1 під тиском та шляхом введення в оману було спровоковано на надання відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
В матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовані події, які відбувались за участю ОСОБА_1 29 січня 2025 року, зокрема з цього відеозапису убачається, що працівники поліції, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився. Застосування з боку поліцейських будь-якого тиску щодо ОСОБА_1 та введення останнього в оману, з відеозапису не убачається. В свою чергу, ОСОБА_1 після пропозиції працівників поліції пройти огляд, висловив свою незгоду із діями поліцейських, зазначав різні, причини чому він не хоче пройти огляд на стан сп`яніння. Фактично поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
Доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, не є слушними.
Так, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 січня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 зазначено, що у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці очей звужені та не реагують на світло, підвищена жвавість рухів.
Також, наявність вказаних ознак наркотичного сп`яніння підтверджується відеозаписом події, згідно з яким, працівником поліції водію ОСОБА_1 повідомлено про виявлення у нього вказаних ознак сп`яніння у зв`язку з чим, останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.
Перевіряючи доводи захисника-адвоката Усенка А.В., викладені в апеляційній скарзі, про те, що відеозапис події здійснювався працівниками поліції не безперервно, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
З матеріалів справи убачається, що відеофіксація працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».
Апеляційним судом встановлено, що вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, відтак є належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Перевіряючи доводи апелянта в частині того, що суд першої інстанції розглянув справу без участі сторони захисту за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
У відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В той же час, частиною 2 вказаної статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції зазначив, що справа стосовно ОСОБА_1 перебувала в провадженні судді майже 4 місяці, і в судові засідання, які призначались судом 5 разів, ОСОБА_1 та його захисник жодного разу не прибули, подаючи при цьому клопотання про відкладення судових засідань. При цьому, адвокат Усенко А.В. неодноразово подавав до суду клопотання про відкладення судового засідання, які були судом задоволені, ознайомлювався з матеріалами вказаної справи.
За наведених обставин, суд дійшов висновок про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. 
При цьому, судом враховано подані стороною захисту клопотання про закриття та зупинення розгляду справи, надані вичерпані відповіді, які порушувались стороною захисту.
Те, що ОСОБА_1 30 січня 2025 року самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено, згідно з висновком лікаря КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради №759 від 30 січня 2025 року, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.
Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Викладених вимог щодо порядку проходження огляду ОСОБА_1 не дотримано, оскільки огляд проводився не у присутності поліцейського.
В свою чергу, згідно з положеннями вищевказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. На викладене обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції в оскаржуваній постанові. 
Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина  ОСОБА_1  підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Доводи захисника-адвоката Усенка А.В., викладені в апеляційній скарзі, про те, що огляд  ОСОБА_1  як військовослужбовця, мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З матеріалів справи, серед іншого і з відеозапису, убачається, що  ОСОБА_1  керував не військовим автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, а своїм власним транспортним засобом, та не виконував у той час завдання, пов`язаного з військовою службою, та жодного разу не казав про таке працівникам поліції. 
Отже, підстав для застосування процедури, передбаченої ст.266-1 КУпАП не було.
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
Тому, в цьому випадку адміністративні матеріали оформлені та протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано складені працівником поліції, що повністю відповідає вимогам ст.255 КУпАП. 
Об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Вина  ОСОБА_1  підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Відповідаючи на доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до неможливості ним виконувати свої військові обов`язки та нести військову службу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч.4 ст.30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, у рішенні в справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Діяння, які кваліфікуються за ст.130 КУпАП, є найбільш суспільно шкідливими правопорушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення на особу, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, іншого стягнення, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж звільнення від стягнення.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладені адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Усенка А.В. залишити без задоволення.
Постанову Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 04 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 335/1371/25