Справа № 182/3266/25
Провадження № 2/0182/5483/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

11.06.2026 року        м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулось до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що 11.02.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 00-9622586 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 5 200, 00 грн. строком дії кредитної лінії - 360 днів, тобто з 11.02.2024 року по 05.02.2025 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки на погоджених в Договорі умовах. Відповідач, в свою чергу, кредитні зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 38 343,76 грн. 
21.10.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 38 343,76 грн., з яких: 5 720,00 грн. заборгованість по кредиту, 32 623,76 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК « ЕЙС». 
У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами, та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 38 343,76 грн. та відшкодувати судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.
Ухвалою про відкриття провадження від 09.06.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.67-68). 
Вказана ухвала була направлена за зареєстрованим місцем реєстрації відповідача, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку з закінченням строку зберігання (а.с.73). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. В матеріалах справи також наявні докази відправлення відповідачу Укрпоштою копії позову з додатками, номер відправлення (ШКІ) 0505313422776 (а.с.56). 
Крім того, 09.09.2025 року ОСОБА_1 через ЄСІТС «Електронний суд» подав заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на його електронну адресу. 10.09.2025 року заява була задоволена судом. Своїм правом на подання відзиву відповдач не скористався.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У прохальній частині позову представник позивача просив розглянути справу за його відсутності в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.10).
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
11.02.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 00-9622586, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» надало відповідачу кредит в сумі 5 200,00 грн. строком на 360 календарних днів, тобто до 05.02.2025 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки на погоджених в Договорі умовах. Тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Крім того, позичальник зобов`язаний сплатити одноразову комісію в розмірі 10,00% від суми кредит, тобто 520,00 грн. (а.с.16-20).
Кредитний договір укладений між сторонами в електронному вигляді, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «12920», який 11.02.2024 року о 10:22:04 год. був надісланий останньому на номер телефону НОМЕР_1 , що вбачається з довідки про ідентифікацію (а.с.28). 
ТОВ «Макс Кредит»  свої зобов`язання виконало, перерахувавши 11.02.2024 року о 10:22:19 год. на зазначену відповідачем картку НОМЕР_2 кошти в сумі 5 200,00 грн., код авторизації 032277, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №1289/10 від 30.10.2024 року (а.с.28 зворот).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. 
Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що відбулось укладення Договору кредитної лінії № 00-9622586 від 11.02.2024 року, що узгоджується зі ст.ст.626,627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти згідно з умовами, визначеними цим кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором. 
21.10.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.39 зворот-42). 
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 38343,76 грн., з яких: 5720,00 грн. заборгованість по кредиту, 32 623,76 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам (а.с.48-49). Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК « ЕЙС». 
Сума заборгованості підтверджується наданим розрахунком (а.с.37 зворот-39).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Первісний кредитор свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, позивачем доведено в судовому порядку законність права вимоги до відповідача за згаданим вище кредитним договором.
Позичальник умови кредитного договору не виконав, заборгованість по кредитному договору не сплатив.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», до якого перейшло право вимоги за Договором кредитної лінії № 00- 9622586 від 11.02.2024 року, підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 8.ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» 07.04.2025 року було укладено Договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 (а.с.49зворот-50). До Договору долучено адвокатське свідоцтво, довіреність, Додаткову угоду №38 до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02, Акт прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025 року з детальним описом виконаних робіт, згідно якого вартість послуг склала 7 000,00 грн.(а.с.51-53).
Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 7 000,00 грн., відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. Суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 207, 526, 626, 628, 633-634, 638 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором №00-9622586 від 11.02.2024 року в розмірі 38 343,76 (тридцять вісім тисяч триста сорок три грн. 76 коп.), яка складається з 5 720,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 32 623,76 грн. заборгованості за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956) витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 (сім тисяч грн. 00 коп.).
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева