ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026	Справа № 910/16471/25	

За позовом Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" 
до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 
про стягнення коштів
та
за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 
до Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" 
про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В. 
Секретар судового засідання Костюк А.С.

представники учасників справи: 
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Січевлюк В.А.
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Балабанов М.В.

В судовому засіданні 14.05.2026 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (далі - ПрАТ "КЦКБА", позивач) до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - АТ "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення штрафних санкцій та матеріальних втрат у сумі 1 218 734,81 грн. за договором № 53-129-08-24-02922 від 23.01.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови вказаного договору в частині своєчасної сплати вартості поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим ПрАТ "КЦКБА нарахував відповідачу пеню в сумі 557 223,63 грн., інфляційні втрати в сумі 594 488,37 грн. та 1 % річних у сумі 67 022,81 грн., що разом становить 1 218 734,81 грн., які просить стягнути в судовому порядку.
15.01.2026 ухвалою Господарського суду міста Києва за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки, зокрема, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
29.01.2026 відповідач надав суду відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що умовами пункту 4.4 договору було передбачено право відповідача затримати оплату товару у випадку наявності спорів між сторонами до моменту остаточного вирішення таких спорів, а тому враховуючи їх наявність у відповідача немає підстав для сплати 1 % річних та інфляційних втрат. Також вказав, що підстав для нарахування пені немає, оскільки її розмір не був встановлений договором.
04.02.2026 позивач за первісним позовом надав відповідь на відзив, у якій наполягав на своїй позиції по суті справи за первісним позовом.
26.01.2026 від відповідача - АТ "НАЕК "Енергоатом" надійшов зустрічний позов, заявлений до ПрАТ "КЦКБА" про стягнення пені та штрафу у зв`язку з несвоєчасною поставкою останнім товару за договором № 53-129-08-24-02922 від 23.01.2024.
У зустрічному позові АТ "НАЕК "Енергоатом" просить стягнути з відповідача пеню у сумі 822 389,29 грн., штраф у сумі 401 873,64, що разом становить 1 224 262,93 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та вирішено здійснювати їх розгляд в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання.
19.02.2026 від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позов, у якому відповідач не заперечив факт прострочення зобов`язання, що тягне цивільно-правову відповідальність, проте, зазначив, що поставка товару відбулась у повному обсязі з незначним простроченням, та у зв`язку з незалежними від відповідача обставинами. Просив зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій в порядку ст. 551 ЦК України.
27.02.2026 позивач за зустрічним позовом надав відповідь на відзив, у якій наполягав на своїй позиції по суті справи за зустрічним позовом.
У підготовчому засіданні 17.03.2026 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, представники сторін за первісним та зустрічним позовами свої вимоги підтримали та обґрунтували, просили їх задовольнити, відповідно - проти заявлених до них вимог - заперечили.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2024 між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі директора філії "Централізовані закупівлі" Відокремлений підрозділ "Централізовані закупівлі" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - покупець/позивач) та Приватним акціонерним товариством "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (надалі - постачальник/відповідач) було укладено договір поставки № 53-129-08-24-02922 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити блоки керування пневмопривідною арматурою та запасні частини до трубопровідної арматури власного виробництва для потреб ВП "Рівненська АЕС" та філії ВП «Південноукраїнська» АТ НАЕК "Енергоатом" (надалі - кінцевий споживач), а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.
Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначені в специфікаціях (далі - специфікація), які є невід`ємними частинами договору (п. 1.2 договору).
Покупець сплачує вартість продукції за цінами, зазначеними в специфікації, в національній валюті (п. 4.1 договору). Покупець сплачує вартість поставленої продукції протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами акту (актів) приймання-передачі продукції (п. 4.2 договору).
Відповідно до п. 4.4 договору покупець має право затримати оплату продукції у випадку наявності спорів між сторонами щодо сплати заборгованості, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, які підлягають сплаті згідно з цим та іншими, укладеними між сторонами правочинами, до моменту остаточного вирішення таких спорів або за наявністю обставин пов`язаних з дією в Україні правового режиму воєнного стану.
У п. 5.1 договору строк поставки продукції зазначений в специфікації. За погодженням з покупцем, допускається поставка продукції партіями.
Поставка продукції згідно зі специфікацією здійснюється автомобільним транспортом на умовах DDP вантажоодержувачу згідно з правилами Інкотермс 2010 (п. 5.3 договору). Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує поставку продукції на склад вантажоодержувачу (п. 5.5 договору).
Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції (п. 6.1 договору).
Договір є чинним з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2024, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку (п. 10.1).
Як вбачається із матеріалів справи, сторонами затверджені cпецифікації № 1 та № 2, якими узгоджено найменування продукції, технічні характеристики, кількість, загальна вартість продукції на суму 24 263 322,00 грн. та на суму 11 821 695,60 грн. та строк поставки товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Статтями 525 та 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що на виконання укладеного договору позивач, відповідно до актів приймання-передачі ТМЦ № 29-46/23-1 від 18.10.2024, № 29-116/23-1 від 21.11.2024, № 29-128/23-1 від 26.11.2024, № 29-154/23-1 від 06.12.2024 поставив відповідачу товар на загальну суму 6 834 228,00 грн. Отже, строк для оплати товару за вказаними актами у відповідача настав 30.11.2024, 03.01.2025, 08.01.2025, 20.01.2025.
Разом з тим судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання з оплати товару виконав неналежним чином, та вартість товару сплатив з порушенням строку - 02.12.2025, у зв`язку з чим позивачем були нараховані пеня в сумі 557 223,63 грн. за період з 28.08.2025 по 01.12.2025, інфляційні втрати в сумі 594 488,37 грн. за період з 01.12.2024 по 30.11.2025, та 1 % річних у сумі 67 022,81 грн. за період з 01.12.2024 по 01.12.2025.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, в редакції, чинній на момент вининення спірних правовідносин, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
З огляду на ту обставину, що матеріалами справи підтверджується факт оплати відповідачем товару не у строки, визначені умовами договору, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою та правомірною.
Посилання відповідача на п. 4.4 договору суд не приймає, оскільки вказана умова не звільняє покупця від відповідальності, передбаченої законом, у разі затримання ним оплати за поставлений товар, а лише дає право покупцю затримати оплату продукції у випадках, визначених цим пунктом.
Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 557 223,63 грн., тобто, у сумі, заявленій позивачем.
Також відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Пунктом 7.12 договору передбачено, що випадку якщо покупець прострочив виконання грошового зобов`язання за договором у частині оплати за поставлену продукцію, на вимогу постачальника покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 1 % річних від простроченої суми.
Таким чином, зважаючи на встановлене судом прострочення відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 1 % річних є такими, що заявлені правомірно.
Здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 594 488,37 грн. та 1 % річних у сумі 67 022,81 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.
Щодо доводів відповідача про перебування ринку електричної енергії у кризовому стані та значне фінансове навантаження на відповідача у зв`язку зі сплатою останнім податків та зборів до бюджету, суд зазначає, що виходячи з положень ст. 526, 617 ЦК України належне виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем не може ставитися у залежність від законодавчих змін або виконання зобов`язань іншими контрагентами відповідача, і такої відкладальної умови в оплаті товару договір поставки не містить.
Отже, позов ПрАТ "КЦКБА" підлягає задоволенню у повному обсязі.
Також суд розглянув зустрічний позов АТ "НАЕК "Енергоатом" до ПрАТ "КЦКБА" про стягнення пені 822 389,29 грн. за період з 05.10.2024 по 03.12.2025 та штрафу у сумі 401 873,64 грн., що разом становить 1 224 262,93 грн., та дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Судом встановлено, що за умовами контракту виконавець взяв на себе зобов`язання здійснити поставку товару, зокрема, відповідно до специфікації № 1 до договору (позиції № 6 та № 9) - 04.10.2024, а позиції № 7 та № 13 специфікації № 2 - 10.06.2025. 
Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, поставку обумовленого товару відповідач здійснив позивачу з порушенням визначеного договором строку, а саме: відповідно до видаткової накладної № 109 від 22.11.2024 постачання товару за позицією № 6 специфікації № 1 на загальну суму 445 920,00 грн. з ПДВ фактично було здійснене 22.11.2024; відповідно до видаткових накладних № 102 від 05.11.2024, № 104 від 14.11.2024 постачання товару за позицією № 9 специфікації № 1 на загальну суму 912 600,00 грн. з ПДВ фактично було здійснене 05.11.2024 та 14.11.2024; відповідно до видаткової накладної № 111 від 04.12.2025 поставка товару за позиціями № 7 та № 13 була здійснена 04.12.2025.
Таким чином встановлено, що поставку вказаного товару ПрАТ "КЦКБА» здійснило з порушенням строку, визначеного у контракті, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню та штраф за прострочення зобов`язання.
За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).
Так, згідно з п. 7.2 контракту у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
За таких обставин, враховуючи підтверджений факт прострочення зобов`язання (поставки товару) з боку відповідача, суд вважає, що вимоги про нарахування штрафних санкцій заявлені позивачем правомірно.
Провівши власний розрахунок штрафних санкцій відповідно до умов контракту, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та стягненню з відповідача буде підлягати пеня у сумі 822 389,29 грн. та штраф у сумі 401 873,64 грн., як просив позивач.
Щодо клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій, суд вирішив відмовити у його задоволенні, враховуючи наступне.
Так, частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.
Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).
Утім закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.
Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за наявності визначених у них умов та на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто є правом суду.
Суд вважає, що відповідач за зустрічним позовом у даному випадку не довів суду наявності виняткових обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, не навів поважних причин порушення зобов`язання, що стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем. 
При цьому, зазначені відповідачем за зустрічним позовом доводи для зменшення пені та штрафу, суд відхиляє, оскільки не вважає вказані обставини виключними та достатніми для зменшення розміру штрафних санкцій, та відповідачем не надано доказів про наявність у нього нестабільного фінансового становища. Також прострочення договірних зобов`язань ПрАТ "КЦКБА" за укладеними з ним угодами носить непоодинокий характер.
Крім того, суд враховує, що розмір пені та штрафу був погоджений відповідачем за зустрічним позовом при укладенні договору, а, оскільки ПрАТ "КЦКБА" здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, тому має враховувати зазначені ним обставини при плануванні обсягів поставки продукції своїм контрагентам, щоб уникати прострочення зобов`язання.
Крім того, суд зважає на те, що неналежне виконання постачальником зобов`язань вплинуло й на інтереси покупця, що полягало у справедливому сподіванні позивача за зустрічним позовом на належне виконання відповідачем договору під час воєнного стану, а також досягнення мети неустойки - стимулювання відповідача за зустрічним позовом до належного виконання зобов`язання.
Отже, суд дійшов висновку, що відповідач за зустрічним позовом не довів поважності причин неналежного виконання своїх зобов`язань з урахуванням інтересів обох сторін, наявності виняткових обставин для зменшення штрафних санкцій.
З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для зменшення штрафних санкцій (пені та штрафу) у визначеному судом розмірі, при встановленому та підтвердженому факті прострочення.
Отже, зустрічний позов АТ "НАЕК "Енергоатом" підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення первісного позову (зустрічного позову) судові витрати покладаються на відповідача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом). 
На підставі викладеного, керуючись ст. 73, 86, 129, 180, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (03113, м. Київ, вул. Грушецька, буд. 9; ідентифікаційний код 33096208) пеню у сумі 557 223 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять три) грн. 63 коп., інфляційне збільшення боргу в сумі 594 488 (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 37 коп., 1 % річних в сумі 67 022 (шістдесят сім тисяч двадцять дві) грн. 81 коп., судовий збір в сумі 14 624 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 82 коп.
3. Зустрічний позов задовольнити повністю
4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування" (03113, м. Київ, вул. Грушецька, буд. 9; ідентифікаційний код 33096208) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) пеню у сумі 822 389 (вісімсот двадцять дві тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн. 29 коп., штраф у сумі 401 873 (чотириста одна тисяча вісімсот сімдесят три) грн. 64 коп., судовий збір в сумі 14 691 (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) грн. 15 коп.
5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя О.В. Котков