ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/663/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/10371/25 Категорія:  304090000 	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л. 

учасники справи:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»,

відповідач – ОСОБА_1 , 

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 , 

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2025 року, у складі судді Кондрацької Н.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначав, що 11.06.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 8384589, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 9 000,00 грн. строком на 360 днів (з 11.06.2025 по 05.06.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 552,50 грн.). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 450 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 001704, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу). 
Позивач вказував, що кредитодавець виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику в користування грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №105f61f8-1d45-4052-9c9a-58ab021ef229 від 11.06.2025.
Однак, позичальник неналежно виконував свої зобов`язання по договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 22 779,00 грн., зокрема: 9 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 726,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 1552,50 грн. - сума заборгованості за комісією; 4 500,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
У подальшому, кредитодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище Договором кредиту ТОВ «Фінпром Маркет», шляхом укладення Договору факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором кредиту №8384589 від 11.06.2025. 
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №8384589 від 11.06.2025 в сумі 22 779 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу - 4500,00 грн.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2025 року позов задоволено повністю.
Ухвалюючи таке рішення, суд мотивував тим, що відповідач отримала кредитні кошти, однак свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення у встановлений договором строк кредиту та сплати процентів за користування ним не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 22 779 грн, яка підлягає стягненню на користь нового кредитора, який на підставі договору факторингу набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8384589 від 11.06.2025.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір таких витрат у 4 500 грн відповідає складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг, а також врахував відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. 
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, або, у випадку неможливості скасування рішення, змінити його в частині розміру заборгованості та судових витрат.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд не перевірив правомірності нарахування суми заборгованості, обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу та відповідність наданого позивачем розрахунку вимогам закону.
Скаржник вважає, що позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості у сумі 22 779 грн
Крім того, наголошує, що суд не надав оцінки періоду нарахування заборгованості, складовим суми боргу та відповідності умов кредитного договору вимогам чинного законодавства.
Сума витрат на професійну правничу допомогу, яку суд визначив до стягнення з відповідача, на думку скаржника, є завищеною, оскільки суд не перевірив співмірності витрат, не встановив фактичний обсяг наданих послуг та не надав оцінку реальної необхідності таких витрат у даній справі.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2025 року не повністю відповідає вказаним вимогам закону, з огляду на таке.
Частина третьої статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.06.2025 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії (надійний) № 8384589 (надалі - Договір), за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов договору.
Згідно з розділом 2 Договору сума кредиту 9000,00 грн., строк кредиту 360 днів, розмір першого обов`язкового платежу - 4117,50 грн., процентна ставка 0,95 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання -17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1552,50 грн.); у разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 450 грн. за кожен день понадстрокового користування; дата повернення кредиту (останній день) 05.06.2026, орієнтовна загальна вартість кредиту 41332,50 грн., загальні витрати за кредитом 32332,50 грн..
Відповідно до п. п. 2.2.4. період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11.
Пунктом 1.18. Договору передбачено, що мінімальний обов`язковий платіж – грошові кошти, які включають в себе фактично нараховані проценти за користування кредитом, що сплачуються позичальником регулярно по закінченню періоду сплати мінімального обов`язкового платежу. Мінімальний обов`язковий платіж, який сплачується позичальником в дату повернення кредиту, окрім нарахованих процентів включає в себе суму кредиту.
Пунктом 1.26. Договору передбачено, що перший обов`язковий платіж – грошові кошти, які включають в себе комісію за надання кредиту та фактично нараховані проценти за користування кредитом, що сплачуються позичальником в першому обов`язковому платежі.
Відповідно до п.п. 2.8., 2.9. Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором. В дату повернення кредиту позичальник має повернути кредитодавцю останній мінімальний обов`язковий платіж, в який входить сума отриманого кредиту, вказана в п.п. 2.2.1., п. 2.2. Договору, та фактично нараховані проценти. 
У разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості (п.6.13. Договору).
Вимога надсилається у вигляді повідомлення на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі та/або шляхом направлення вимоги в особистий кабінет позичальника. Повідомлення вважається отриманим позичальником з моменту отримання кредитодавцем електронного підтвердження про таке направлення. Після отримання вимоги позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення заборгованості за договором протягом тридцяти календарних днів з дня отримання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу (п.п. 16.13.1 Договору). 
Підпунктом 10.1.1.0 Договору визначено, що позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором, кредитодавець має право без додаткової згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором, залучити колекторську компанію для врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. 
ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання, перерахувавши відповідачці 9000,00 грн. на її платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною платіжною інструкцією № 105f61f8-1d45-4052-9c9a-58ab021ef229 від 11.06.2025 та довідкою платіжної установи ТОВ «Европейська Платіжна Система» №КД-000002488 від 14.10.2025 про проведення платіжної операції (а.с. 9, 22).
В зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про належне виконання ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» взятих на себе зобов`язань по договору кредитної лінії (надійний) № 8384589 з надання ОСОБА_1 кредитних коштів на суму 9 000 грн.
Факт укладення кредитного договору та отримання в користування коштів у визначеному договором розмірі, відповідачем не заперечуються.
Натомість ОСОБА_1 , отримавши у користування кредитні кошти, в строки, передбачені Договором, своїх зобов`язань щодо сплати мінімальних обов`язкових платежів, які включають в себе проценти нараховані за користування кредитними коштами та суму кредиту, сплати першого обов`язкового платежу, який включає в себе, зокрема фактично нараховані відсотки за користування коштами, не виконала, в зв`язку з чим кредитодавець скористався правом вимоги дострокового погашення кредиту.
Крім того, судом встановлено, що 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Згідно п.2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до Фактора/позивача вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 кредитодавець/клієнт відступив Фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 (запис № 3066) у сумі 22 779,00 грн., з яких 9 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7726,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 552,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 4 500,00 грн. - сума заборгованості за пенею, 00,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Таким чином, на підставі укладеного договору факторингу та Реєстру прав вимоги, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за договором кредитної лінії (надійний) № 8384589.
Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Фінпром Маркет», як нового кредитора у спірних правовідносинах, заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 000 грн та процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7 726,5 грн, які нараховані відповідно до умов договору, що погоджені кредитодавцем та ОСОБА_1 , є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі наявних матеріалів справи. 
Крім того, вирішуючи питання щодо правильності висновків суду про стягнення тіла кредиту та процентів, колегія суддів враховує позицію скаржниці, яка висловлена нею у клопотанні від 23.01.2026 поданого до Черкаського апеляційного суду, в якому вона фактично визнає розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами.
Водночас, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту в розмірі 1552,5 грн та заборгованості з пені в розмірі 4 500 грн., з огляду на таке.
Колегією суддів встановлено, що п. 6.2. Договору передбачено стягнення з позичальника комісії за надання кредиту, розмір якої відповідно до п.п. 2.2.8. Договору складає 17,25 % від суми наданого кредиту, тобто 1552,5 грн.
Однак, аналіз змісту вказаного договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена комісія, а тому позивач не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Договору, отже положення договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22.
Також, звертаючись із позовною заявою, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за пенею/неустойкою у розмірі 4 500,00 грн., мотивуючи тим, що розмір неустойки погоджений сторонами у Договорі та складає 450 грн/день. В зв`язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту була нарахована пеня, розмір якої склав 4 500 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд першої інстанції не звернув уваги на викладене положення закону щодо дії мораторію на нарахування та стягнення пені/неустойки за прострочення позичальником виконання кредитних зобов`язань під час дії в країні воєнного стану та дійшов помилкового висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача пені/неустойки в сумі 4500 грн.
Отже, за викладених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду в частині стягнення комісії за надання кредиту та пені/неустойки є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні цих позовних вимог, остаточно визначивши до стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість в сумі 16 726,5 грн. (22 779 – (4500+1552,5)).
Стосовно розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що під час подання позовної заяви, ТОВ «Фінпром Маркет» було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення пені/неустойки та комісії, внаслідок чого зменшується розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ «Фінпром Маркет» з 22 779 грн до 16 726,5 грн, що складає 73,42 % від ціни позову, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1778,52 грн. (2422,4х73,42%/100%).
В зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на 26,58 % від ціни позову, тому з позивача на користь відповідачки належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 965,81 грн. (3633,6 грн х26,58%/100%).
Щодо витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд визначив суму витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням доказів, наданих стороною позивача на підтвердження їх понесення, сума є співрозмірною складності справи та обсягу часу, витраченого адвокатом на надання послуг, судом враховано необхідність отримання такої правничої допомоги та відсутність клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині стягнення пені/неустойки та комісії з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог, відповідно підлягають зміні і витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» 4500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позов підлягає задоволенню на 73,42 %, то з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3303,9 грн. (4500х73,42%/100%).
Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є , зокрема неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2025 року у даній справі в частині стягнення заборгованості за пенею/неустойкою в розмірі 4500 грн та комісією в розмірі 1552,5 грн скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею/неустойкою та комісією.
Остаточно визначити до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором в сумі 16 726,5 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1778,52 грн. та витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 3303,9 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 965,81 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков 

Т.Л. Фетісова