Баранівський районний суд Житомирської області    

Справа № 273/1438/25
Провадження № 2-а/273/3/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Мельник О.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення №004654Е від 14.08.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
За змістом оскаржуваної постанови, 14 серпня 2025 року о 17 год. 15 хв. був виявлений та затриманий громадянин ОСОБА_2 на відстані 3000 метрів від державного кордону, на напрямку 719 прикордонного знаку, 500 метрів до н п Заболоття в межах прикордонної смуги, територія Белзької ОТГ, ІІІептицького району Львівської області прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за порушення прикордонного режиму, повторно, протягом року. а саме за перебування в прикордонній смузі без військово-облікових документів (у паперовій або електронній формі), чим порушив вимоги пункту 7 Положення «Про прикордонний режим» від 27 липня 1998 року №1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.202 КУпАП.
Зазначає, що постанову я визнає, вважає її протиправною, прийнятою з порушенням чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню та закриттю.
Пояснює, що 14 08.2025 року приблизно о 17 год. 15 хв. він, керуючи автомобілем марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі сторони м. Броди Львівської області у напрямку м. Рава-Руська Львівської області, неподалік м. Белз Львівської області був зупинений прикордонним нарядом на блок-посту, де йому було запропоновано пред`явити документи, що посвідчують особу, в тому числі і військово-обліковий документ. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон він пред`явив в паперовому вигляді, а військовий квиток в мобільному застосунку Резерв+, де він значиться невійськовозобов`язаним. Представник прикордонної служби не взяв до уваги наданий ним електронний документ, сказав, що військовий квиток потрібно мати в паперовому вигляді, та викликав наряд прикордонної служби для подальшого затримання. Пізніше було складено оскаржувану постанову. Крім копії постанови, жодні документи йому не вручались.
Зазначає, що факт наявності в нього військового квитка в електронному вигляді може підтвердити свідок ОСОБА_3 , який 14.08.2025 їхав з ним, як пасажир, в одному автомобілі та був присутній при витребуванні та пред`явленні документів, а також при винесенні інспектором постанови.
Звертає увагу суду, що його притягнуто до відповідальності за ст.202 КУпАП вперше. Частина 1 ст. 202 КУпАП передбачає відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду. Тому, фабула постанови не відповідає правовій кваліфікації ч.1 ст.202 КУпАП
Також зазначає, що постанова винесена неуповноваженою особою.
Враховуючи наведене, просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №004654Е від 14 08.2025 р., винесену інспектором прикордонної служби 3 категорії - водієм групи інженерного облаштування державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшим солдатом ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, провадження в справі закрити.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає та вказує, що 14 серпня року о 17 год 15 хв, під час перевірки документів прикордонним нарядом «Контрольний пост» в осіб, які в`їжджають, перебувають в контрольованому прикордонному районі, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , за порушення прикордонного режиму, а саме: за перебування в прикордонній смузі без військово-облікових документів (у паперовій або електронній формі), необхідність наявності яких передбачена п. 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 202 КУпАП.
Старшим прикордонного наряду «Контрольний пост» майстер-сержантом ОСОБА_5 було роз`яснено громадянину України ОСОБА_1 , що у відповідності до пункту 7 постанови КМУ №1147, громадяни України в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі). На вимогу майстер-сержанта ОСОБА_6 , під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, пред`явити військово-облікові документи ОСОБА_1 не було пред`явлено відповідних документів. Було надано фото військового квитка в мобільному телефоні, а застосунок «Резерв+» в останнього взагалі не був завантажений, оскільки з його слів він йому не потрібен.
В подальшому, відповідно до наданих повноважень статтею 20 ЗУ «Про ДПСУ» та вимог статті 263 КУпАП за порушення прикордонного режиму ОСОБА_1 було затримано до 3 (трьох) годин з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, копія протоколу про адміністративне затримання міститься в матеріалах справи.
Під час складання протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 було роз`яснено його права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 зазначив, що послуг захисника не потребує, тому враховуючи вимоги статті 261 КУпАП та пункту 2 Порядку №1363 відповідний центр не інформувався, дана інформація підтверджується процесуальними документами (протокол про адміністративне затримання та протокол про адміністративне правопорушення), жодних додаткових клопотань, що стосується правничої допомоги ОСОБА_1 не заявляв, доповнень та зауважень до протоколу про адміністративне затримання не було, відмовився від підпису у присутності двох свідків.
Відповідно до пояснень старшого солдата ОСОБА_7 під час складання вказаного протоколу та винесення постанови в обставинах правопорушення допущено описку в частині зазначення «повторно протягом року», однак кваліфікація зазначена вірно.
Також наводить аргументи на підтвердження того, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що ні у протоколі ні у постанові не зазначено, що він пред`явив фото військового квитка. Зазначив, що лише після того, як у нього почали вимагати військово-обліковий документ в паперовій формі він показав фото військового квитка.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив. Також підтвердив, що відмовився від підпису документів та дачі пояснень, оскільки йому не сподобалася робота прикордонників.
Представник відповідача у судове засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив, що постановою №004654Е від 14.08.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
За змістом оскаржуваної постанови, 14 серпня 2025 року о 17 год. 15 хв. був виявлений та затриманий громадянин ОСОБА_2 на відстані 3000 метрів від державного кордону, на напрямку 719 прикордонного знаку, 500 метрів до н п Заболоття в межах прикордонної смуги, територія Белзької ОТГ, ІІІептицького району Львівської області прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за порушення прикордонного режиму, повторно, протягом року. а саме за перебування в прикордонній смузі без військово-облікових документів (у паперовій або електронній формі), чим порушив вимоги пункту 7 Положення «Про прикордонний режим» від 27 липня 1998 року №1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.202 КУпАП.
Попередньо, відповідно до наданих повноважень статтею 20 ЗУ «Про ДПСУ» та вимог статті 263 КУпАП за порушення прикордонного режиму ОСОБА_1 було затримано до 3 (трьох) годин з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується копією протоколу про адміністративне затримання від 14.08.2025.
Під час складання протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 було роз`яснено його права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 зазначив, що послуг захисника не потребує, відмовився від підпису у присутності двох свідків.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №007410Е 14 серпня 2025 року о 17 год. 15 хв. був виявлений та затриманий громадянин ОСОБА_2 на відстані 3000 метрів від державного кордону, на напрямку 719 прикордонного знаку, 500 метрів до н п Заболоття в межах прикордонної смуги, територія Белзької ОТГ, ІІІептицького району Львівської області прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за порушення прикордонного режиму, повторно, протягом року. а саме за перебування в прикордонній смузі без військово-облікових документів (у паперовій або електронній формі), чим порушив вимоги пункту 7 Положення «Про прикордонний режим» від 27 липня 1998 року №1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.202 КУпАП.
ОСОБА_1 відмовився від підпису зазначеного протоколу у присутності двох свідків.
Відповідно до пояснення інспектора прикордонної служби ОСОБА_4 , він в період з 09:00 по 21:00 год 14 серпня 2025 року виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Близько 17 год 15 хв отримав доповідь від старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» на ок.п.н. Заболоття ОСОБА_8 , що під час зупинки та перевірки транспортного засобу марки Рено Трафік, д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено відсутність військово-облікового документа в паперовій чи електронній формі у водія ОСОБА_1 , який надав для підтвердження своєї особи паспорт громадянина України для виїзду за кордон з додатку «Дія» та фото військового квитка з мобільного терміналу.
Відповідно до пояснення майстер-сержанта ОСОБА_9 , він в період з 09:00 по 21:00 год 14 серпня 2025 року виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост». Близько 17 год 15 хв ним було зупинено транспортний засіб марки Рено Трафік, д.н.з. НОМЕР_2 для перевірки документів. Під час перевірки водій ОСОБА_1 надав для підтвердження своєї особи паспорт громадянина України для виїзду за кордон з додатку «Дія» та фото військового квитка з мобільного терміналу. Військового квитка при собі не мав, інформації з мобільного додатку «Резерв +» не надав, оскільки він не був завантажений. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що «Резерв +» йому не потрібен
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно приписів ч. 1 ст. 202 КУпАП порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду – виїзду тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем на виконання ст. 280 КУпАП було встановлено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
У відповідності до пункту 7 постанови КМУ №1147, громадяни України в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).
На вимогу майстер-сержанта ОСОБА_6 , під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, пред`явити військово-облікові документи ОСОБА_1 не було пред`явлено відповідних документів. ОСОБА_1 надав для підтвердження своєї особи паспорт громадянина України для виїзду за кордон з додатку «Дія» та фото військового квитка з мобільного терміналу, що підтверджується відповідними поясненнями та рапортом.
Однак, фото військового квитка не є по суті військово-обліковим документом, що підтверджується Роз`ясненням Директорату цифрової трансформації у сфері оборони Міністерства оборони України від 31 липня 2024 року, оскільки не містить відповідного QR-коду для ідентифікації технічними засобами.
Також, суд звертає увагу, що у доданому до позовної заяви копії військового квитка ОСОБА_1 відсутній двомірний штрих-код (QR-код), а докази щодо наявності застосунку «Резерв+» позивачем не надані. Відтак, вказані доводи щодо наявності електронного військово-облікового документу на момент винесення оскаржуваної постанови не підтверджуються відповідними доказами.
До відповіді на відзив позивачем надано копію військово-облікового документу з Резерв+, з якої вбачається, що військово-обліковий документ сформовано 12.02.2026 о 21 год 53 хв, дата уточнення даних 04.11.2025, а оскаржувану постанову винесено 14.08.2025. 
Також, позивачем додано скріншот з розділу сповіщення Резерв+, належність якого встановити неможливо.
Також, позивач вказував у позовній заяві про наявність свідка, однак клопотання про виклик його в судове засідання не заявляв.
Щодо невручення позивачу жодних документів, окрім постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, зазначене спростовується наявними матеріалах справи доказами. Зокрема, у всіх документах, що складалися у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від підпису відмовився, що засвідчено в присутності двох свідків.
Стосовно доводів про винесення оскаржуваної постанови не уповноваженою посадовою особою, оскільки таку мав приймати начальник органу охорони державного кордону, суд зазначає, що порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів справ про адміністративні правопорушення, протидію яким відповідно до статті 222-1, пункту 1 частини першої та пункту 16 частини другої статті 255 КУпАП, віднесено до компетенції Держприкордонслужби, врегульовано Інструкцією з оформлення посадовими особами Держприкордонслужби матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.09.2013 № 898. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.10.2013 за № 1729/24261.
Доводи позивача з посиланням на п.п. 10 п.6 розділу 3 Положення про органи охорони державного кордону, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 971 від 30 листопада 2018 року, про те, що постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 202 КУпАП уповноважений виносити начальник органу охорони державного кордону є помилковими.
Оскільки, старший солдат ОСОБА_10 14 серпня 2025 року виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів», тому відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 898 від 18 вересня 2013 року, мав право від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано суду докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищезазначене, під час розгляду справи уповноважена посадова особа ( ОСОБА_4 ) мала належні та допустимі докази, що позивачем порушено прикордонний режим, тобто вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 202 КУпАП. На момент розгляду справи, позивач перебував на підрозділі охорони державного кордону, розгляд справи відбувався в його присутності та скарг від вищевказаного громадянина не надходило.
Також, під час розгляду справи уповноваженою особою, було враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, а також те, що позивач притягується до адміністративної відповідальності вперше та стосовно нього було накладено мінімальний розмір стягнення передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача проведений із дотриманням законодавчих вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Враховуючи викладене, наявність достатніх доказів вчинення позивачем вказаних правопорушень, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 77, 241, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – залишити без задоволення.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення №004654Е від 14 08.2025 р., винесену інспектором прикордонної служби 3 категорії - водієм групи інженерного облаштування державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшим солдатом ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя      Бєлкіна Д.С.