Справа № 610/67/26
Провадження № 2/610/951/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 Балаклійський районний суд Харківської області в складі: 
головуючого – судді Феленка Ю.А., 
за участю секретаря судового засідання Афоніної Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", третя особа – Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

07.01.2026 ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через свого представника – адвоката Базюкевича Є.В. звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі – АТ КБ "ПРИВАТБАНК"), третя особа – Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – Холодногірсько-Новобаварський ВДВС у місті Харкові СМУМЮ), про зняття арешту з майна спадкодавця, у якій, з урахуванням уточнень від 13.01.2026, позивач просить:
- зняти арешт з належного ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нерухомого майна, а саме – 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заявник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.
Позовна вимога обґрунтована тим, що ОСОБА_1 від імені малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього батька – ОСОБА_4 . Під час оформлення спадщини нотаріусом була виявлена наявність заборон щодо спадкодавця – арешту, накладеного органами Державної виконавчої служби на майно боржника, а саме: на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №33143765 від 21.06.2012 старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ Чикалова І.В., реєстраційний номер обтяження в державному реєстрі – 12647347, було накладено арешт на все майно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 . При цьому Єдиний реєстр боржників і Автоматична система виконавчих проваджень (АСВП) інформації щодо боржника ОСОБА_4 не містять. Крім того, було встановлено, що виконавче провадження було завершено у 2014 році через відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, що не передбачало зняття арешту. На адвокатський запит від 22.12.2025 Холодногірсько-Новобаварський ВДВС у місті Харкові СМУМЮ надав відповідь від 26.12.2025, якою повідомив про наявність боргу у спадкодавця з примусового виконання виконавчого листа № 2-1908/09, виданого Балаклійським районним судом Харківської області від 04.10.2010, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості у сумі 4 236,03 грн. На підставі цього виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 33143765 від 21.06.2012, а 24.06.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Наявні обмеження не дозволяють оформити спадщину і отримати позивачем на малолітніх дітей свідоцтва про право на спадщину. В інший спосіб захистити права право позивачів неможливо. 

25.03.2026 представник відповідача через електронний кабінет в системі "Електронний суд" подала відзив на позовну заяву.
Згідно з ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Копію ухвали про відкриття провадження від 21.01.2026, в якій відповідачу було встановлено 15-тиденний строк для подання відзиву до суду, відповідач отримав 22.01.2026 о 18:44:06 год, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до його електронного кабінету в системі "Електронний суд" (а.с. 50 зворот).
Тобто строк для подання відзиву сплинув 05.02.2026.
Отже, представник відповідача подала відзив на позовну заяву поза межами строку, встановленого судом для його подання, клопотання про поновлення пропущеного строку представником відповідача подано не було.
За таких обставин, суд не приймає відзив на позовну заяву та вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача – адвокат Базюкевич Є.В. через електронний кабінет в системі "Електронний суд" подав заяву, у якій просив розглядати справи за його відсутності та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 117-118).
Представник відповідача – АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив (а.с. 112). 25.03.2026 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, який не було прийнято судом через пропущення встановленого судом строку для його подання. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву містить клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 99).
Представник третьої особи – Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило (а.с. 111).
Підстави для відкладення судового засідання, передбачені ч. 2 ст. 223 ЦПК України, відсутні.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 12.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", третя особа – Холодногірсько-Новобаварський ВДВС у місті Харкові СМУМЮ, про зняття арешту з майна спадкодавця було залишено без руху (а.с. 35). 
У встановлений судом строк представником позивачів було усунуто недоліки позовної заяви (а.с. 37-45).
21.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", третя особа – Холодногірсько-Новобаварський ВДВС у місті Харкові СМУМЮ, про зняття арешту з майна спадкодавця прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів (а.с. 46-47).
Ухвалою суду від 31.03.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 08.06.2026 (а.с. 109).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 1038685112, сформованої 13.01.2026, встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності б/н від 27.09.2004, виданого за розпорядженням Петрівської сільської ради № 9 від 27.09.2004, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 – 1/2 частини та ОСОБА_4 – 1/2 частини (а.с. 44).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в м. Краматорськ Краматорського району Донецької області (а.с. 8).
Позивачі у справі – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доводяться позивачу та ОСОБА_4 дітьми (а.с. 9, 10) та є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до положень ст. 1261 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).
З довідки від 08.09.2023 № 206/02-14, виданої позивачу ОСОБА_1 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпровської області Котом Б.А. убачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15).
За даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73875063, сформованого 08.09.2023, після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпровської області Котом Б.А. було заведено спадкову справу № 40/2023, номер у спадковому реєстрі 71208514 (а.с. 16).
Згідно з інформаційною довідкою, сформованою 05.01.2026 українським сервісом моніторингу та аналізу відкритих державних даних "Опендатабот", на квартиру за адресю: АДРЕСА_1 , накладено арешт (а.с. 17).
За даними інформаційної довідки № 1038686585, сформованої 13.01.2026, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 12647347, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 33143765 від 21.06.2012 старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ Чикалова І.В. на все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_4 , було накладено арешт. Нерухомість не знаходиться в іпотеці згідно з відомостями з Державного реєстру Іпотек (а.с. 43).
З відповіді № 223003 на адвокатський запит адвоката Базюкевича Є.В., наданого 26.12.2025 Холодногірсько-Новобаварським ВДВС у місті Харкові СМУМЮ, убачається, що перевіркою даних АСВП встановлено, що у відділі перебувало виконавче провадження № 33143765 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1908/09, виданого Балаклійським районним судом Харківської області від 04.06.2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" боргу у сумі 4 236,02 грн, за яким була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2012 та 24.06.2014 головним державним виконавцем Аль-Халябі Л.Р. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Разом з цим, підстави для скасування обтяження відповідно до вимог ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" відсутні (а.с. 23).
22.12.2025 адвокат Базюкевич Є.Є. надіслав запит до ДП "Національні інформаційні системи" щодо отримання інформації та копій всіх документів, у тому числі постанов державного виконавцях, на підставі яких було накладено арешт на майно ОСОБА_4 (а.с. 21).
На вказаний вище запит 26.12.2025 ДП "Національні інформаційні системи" надало відповідь, згідно з якою останнє повідомило, що надати копії документів, які слугували підставою для внесення до Реєстру заборон, зокрема, запису про обтяження № 12647347 від 21.06.2012 не убачається можливим, у зв`язку з відсутністю вказаних документів у розпорядженні Підприємства/в архівній складовій частині ДРРП (а.с. 24).
На адвокатський запит від 29.12.2025 щодо отримання реквізитів для сплати заборгованості, що стягується з ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження № 33143765, повідомлення щодо необхідності вчинення певних дій, необхідних для скасування арешту з його майна, скасування арешту його майна або повідомлення алгоритму дій спадкоємця для його скасування, представник позивачів адвокат Базюкевич Є.В. отримав відповідь, що отримати реквізити, скасувати арешт з майна, накладеного в межах виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_4 , у запропонований представником позивачів спосіб неможливо, оскільки він не є стороною вказаного виконавчого провадження або представником його сторони (а.с. 25, 27).
За даними, отриманими 05.01.2026 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відомості про боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні (а.с. 28).
З витребуваних судом матеріалів спадкової справи № 40/2023, заведеної 08.09.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Котом Б.А., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що 08.09.2023 ОСОБА_6 , яка діє як законний представник своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини останніми, які є дітьми померлого ОСОБА_4 та його спадкоємцями (а.с. 64, 85). З матеріалів спадкової справи також убачається, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не отримували (а.с. 63-89).

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Водночас незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного "панування" власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю – це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Мотиви суду.

Судом встановлено, що у виконавчому провадженні № 33143765, відкритому 21.06.2012 на підставі виконавчого листа, виданого Балаклійським районним судом Харківської області 04.10.2010 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (натепер – АТ КБ "ПРИВАТБАНК") у сумі 4 236,03 грн, в рамках якого було накладено арешт та внесено відповідне обтяження щодо майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , головним державним виконавцем Аль-Халябі Л.Р. 24.06.2014 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження".
Станом на дату розгляду цієї справи відсутні виконавчі провадження, боржником за якими значиться ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є позивачі у даній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відтак відсутні підстави для дії арешту майна, у зв`язку із чим питання щодо зняття арешту підлягає вирішенню в судовому порядку.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 725/3352/23 від 06 травня 2024 року висловився щодо пред`явлення позову про зняття арешту з майна.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках – особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Враховуючи, що арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , був накладений за постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції від 21.06.2012 з примусового виконання на підставі виконавчого листа № 2-1908/09, виданого 04.10.2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (натепер – АТ КБ "ПРИВАТБАНК") заборгованості у сумі 4 236,03 грн. Отже належним відповідачем у вказаній справі є стягувач АТ КБ "ПРИВАТБАНК".
Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказує на те, що існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає їм розпоряджатися майном, на яке вони претендують як спадкоємці.
Отже, системний аналіз зазначених вище норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 214/2305/20 (провадження № 61-19730св21).
Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: прийняття постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; прийняття постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що міститься в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання "справедливого балансу", враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
У частині першій статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) дійшла висновку про те, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.
Отже, стаття 1 Першого протоколу покладає на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Водночас суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно осіб, які не є боржниками у виконавчому провадженні, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, та доходить висновку про порушення прав позивачів як спадкоємців після смерті ОСОБА_4 на спірну квартиру.
Крім того слід зазначити, що об`єктивна необхідність в існуванні обтяження у виді арешту нерухомого майна, яке належить батьку позивачів, який помер, в суді не доведена, та відповідачем не спростовані доводи позивачів в цій частині.
Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, відсутності будь-яких обґрунтованих заперечень зі сторони відповідача, а також неможливості позивача реалізувати спадкові права її малолітніх дітей після смерті їхнього батька, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1 064,96 грн судового збору (а.с. 1).
У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, статтями 3, 15, 16, 316, 317, 321, 328, 391,1216, 1218, 1219, 1220, 1231, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", третя особа – Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна спадкодавця – задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно – 8682824, номер запису – 1157), накладеного на підставі постанови старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Чикалова І.В. про відкриття виконавчого провадження № 33143765 від 21.06.2012, реєстраційний номер обтяження в державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна – 12647347 від 21.06.2012.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1 064,96 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570.
Третя особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 46, 4-й поверх. код ЄДРПОУ 41430678.

Повний текст рішення складено 18 червня 2026 року.

Суддя	Ю.А. Феленко