П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Київ

Справа № 939/3978/25
Провадження № 22-ц/824/8748/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач   ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Карасьовою Людмилою Анатоліївною на рішення Бородянського районного суду Київської області від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позов мотивований тим, що від шлюбу з відповідачем вона має двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дитиною з інвалідністю. 
Оскільки вона є його законним представником і постійно зайнята доглядом за ним, то не має можливості влаштуватися на роботу та отримувати дохід. 
Єдиний дохід, який вона отримує, це державна соціальна допомога для дитини з інвалідністю у розмірі 3250 грн 70 коп. щомісячно, якої не вистачає для гідного забезпечення дитини та покриття щомісячних витрат на дитину з інвалідністю. 
Діти проживають разом з нею і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач більше чотирьох місяців не забезпечує дітей матеріально, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей з ним не досягнуто, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. 
Відповідач працевлаштований та отримує постійний дохід. Для повноцінного забезпечення виховання та утримання спільних дітей вона вважає за необхідне встановити суму коштів по сплаті аліментів на кожну дитину по 5000 грн щомісячно до досягнення ними повноліття.
За приписами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі працездатний проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. 
За таких обставин право матері на отримання аліментів від батька дитини виникає у разі, якщо вона проживає з дитиною з інвалідністю; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; матір опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. 
Отже, обов`язок батьків утримувати дитину з інвалідністю виникає за обов`язкової сукупності вказаних юридичних фактів. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. 
Право того з подружжя з ким проживає дитина з інвалідністю на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких мати з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки.
А тому відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивачки, з якою проживає їх спільна дитина з інвалідністю. З урахуванням наведених норм права, співмірна щомісячна сума на її утримання є 3000 грн, починаючи з дня звернення з позовом до суду і протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.
З урахуванням вказаних обставин просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 грн на кожну дитину щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та опікування ним. 
Також просила стягнути з відповідача на її користь на відшкодування витрат на правничу допомогу 10 000,000 гривень.
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено прав подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 20 лютого 2026 року пзов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 грудня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти її на утримання, як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно протягом усього часу проживання дитини з інвалідністю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід бюджету судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що  запропонований позивачкою розмір аліментів на кожну дитину є помірним, належно нею обґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у визначеному відповідачкою розмірі - по 5000 грн на кожну дитину щомісячно.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 адвокат Карасьова Л.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у сумі 2 000,00 грн на кожну дитину а в іншій частині позовних вимог відмовити посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
05 березня 2026 року листом Київського апеляційного суду витребувано матеріали справи № 393/3978/25 з Бородянського районного суду Київської області. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Карасьовою Л.А. на рішення Бородянського районного суду Київської області від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2026 року справу призначено до розгляду.
18 березня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 адвоката Матьошко Н.Д. в якому вона просила рішення суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, урахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Встановлено, шо сторони з 18 травня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішення Бородянського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року був розірваний, і мають двох спільних дітей - синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями рішення суду від 03 травня 2023 року, свідоцтв про народження (а.с. 12-14).
Син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю і його законним представником є позивачка ОСОБА_1 , яка отримує державну соціальну допомогу для дитини з інвалідністю у розмірі 3250 грн 70 копійок (а.с. 14 на звороті, 15).
З копії акту встановлення фактичного місця проживання, складеного 30 грудня 2025 року депутатом Бородянської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно, проживає без реєстрації зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47, 47 на звороті).
21 жовтня 2023 року ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 38).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 і ОСОБА_6 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 37).
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює у ФОП ОСОБА_8 на посаді директора магазину за трудовим договором з 07 листопада 2023 року по теперішній час, та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27 червня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією довідки від 22 грудня 2025 року (а.с. 32).
Відповідно до копії довідки ТОВ «Арт Вед» від 18 грудня 2025 року №18, ОСОБА_2 працює на посаді директора ТОВ «Арт Вед» і його посадовий оклад становить 8300 грн, його дохід за останніх шість місяців склав 50466 грн 15 копійок (а.с. 33).
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведенні стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Верховний Суд в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 642/80/18) зазначив, що сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
З матеріалів справи вбачається, що діти сторін проживають разом з матір`ю, а отже на ОСОБА_1 покладено більше турбот щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина є обставиною, яку суд має право врахувати під час визначення розміру аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, визначення розміру аліментів не може ґрунтуватися виключно на потребах дітей або заявленому позивачем орієнтовному розрахунку витрат, а має здійснюватися з урахуванням реального матеріального становища обох сторін, наявності інших утриманців у платника аліментів та його фактичної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі та стягуючи з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі по 5 000 грн на кожну дитину, а також 3 000 грн щомісячно на утримання позивачки як матері дитини з інвалідністю, фактично поклав на відповідача обов`язок щомісячно сплачувати 13 000 грн.
Разом із тим матеріали справи не містять належних і достатніх доказів того, що відповідач має реальну матеріальну можливість щомісячно сплачувати аліменти саме у такому розмірі, оскільки відповідачем до суду першої інстанції були подані докази, які свідчать про його матеріальне становище, зокрема довідка ТОВ «Арт Вед» від 18 грудня 2025 року № 18, відповідно до якої ОСОБА_2 працює на посаді директора товариства, його посадовий оклад становить 8 300 грн, а дохід за останні шість місяців склав 50 466 грн 15 коп.
Крім того, суд першої інстанції належним чином не врахував, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , має від цього шлюбу малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України (наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина є обставиною, яку суд має право врахувати під час визначення розміру аліментів), є підставою для зменшення розміру аліментів.
Таким чином, зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки свідчать про наявність у відповідача інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, та безпосередньо впливають на визначення справедливого, співмірного і реального до виконання розміру аліментів.
Колегія суддів також звертає увагу, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували її матеріальне становище, реальний обсяг щомісячних витрат на кожну дитину саме у заявленому розмірі, а також необхідність стягнення з відповідача аліментів на дітей саме по 5 000 грн щомісячно на кожну дитину.
Наданий позивачкою орієнтовний розрахунок витрат сам по собі не є безумовним доказом фактичного понесення таких витрат та не може бути єдиною підставою для визначення розміру аліментів без урахування матеріального становища платника аліментів.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам щодо матеріального становища відповідача, наявності в нього інших утриманців, а також не перевірив належними доказами обґрунтованість заявленого позивачкою розміру аліментів.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Апеляційний суд зауважує, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 3 512,00 гривні.
Таким чином дослідивши матеріали справи, подані докази, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 грудня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.
Разом з тим, відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Таким чином, чиним законодавством передбачена можливість стягнення аліментів на користь того з батьків з ким проживає дитина з інвалідністю.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю і його законним представником є позивачка ОСОБА_1 , яка отримує державну соціальну допомогу для дитини з інвалідністю у розмірі 3250 грн 70 копійок (а.с. 14 на звороті, 15).
Таким чином, стягнення аліментів на користь того з батьків з ким проживає дитина з інвалідністю є обгрунтованим, проте сума стягнута є завищеною та не відповідає прожиитковому мінімуму на дитину відповідного віку а тому на думку колегії суддів позов у цій частині підлягає зміні та зменшені аліментів з 3 000,00 грн до 1 500,00 грн.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, а його законним представником є позивачка ОСОБА_1 , яка отримує державну соціальну допомогу для дитини з інвалідністю у розмірі 3 250 грн 70 коп. щомісячно.
За змістом статті 88 СК України той із подружжя, у тому числі працездатний, який проживає з дитиною з інвалідністю, що не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікується нею, має право на утримання за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Отже, саме по собі право позивачки на отримання утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи.
Разом із тим, визначаючи розмір такого утримання, суд першої інстанції мав врахувати не лише факт проживання дитини з інвалідністю з матір`ю та необхідність здійснення догляду за нею, а й матеріальне становище відповідача, його реальну спроможність надавати матеріальну допомогу, а також наявність у нього інших утриманців.
Колегія суддів враховує, що стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 3 000 грн щомісячно є завищеним, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів того, що відповідач має реальну можливість сплачувати саме таку суму додатково до аліментів на утримання двох дітей.
При цьому розмір утримання має бути справедливим, співмірним із матеріальним становищем сторін та таким, що забезпечує баланс між правом позивачки на отримання допомоги у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю та обов`язком відповідача утримувати також інших осіб, щодо яких він має відповідні сімейно-правові обов`язки.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, з 3 000 грн до 1500 грн щомісячно.
Саме такий розмір утримання, на думку колегії суддів, відповідатиме засадам розумності, справедливості та співмірності, а також враховуватиме як інтереси позивачки, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, так і матеріальне становище відповідача.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права в частині оцінки доказів, що призвело до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 , 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Карасьовою Людмилою Анатоліївною, задовольнити частково.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 20 лютого 2026 року змінити в частині:
Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши суму з 5 000,00 грн до 3000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 грудня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину;
Стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, зменшивши суму з 3 000,00 до 1500 грн щомісячно протягом усього часу проживання дитини з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , та опікування нею цією дитиною.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна