У Х В А Л А 
13травня 2026 року
м. Київ
справа № 11-63сап18
провадження № 11-206зва26
судді-доповідачки Мартинюк Н. М.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., 
перевірила заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 11-63сап18 за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 21 грудня 2017 року № 4232/0/15-17, 
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, заявниця, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович (далі - представник, адвокат), звернулась до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 21 грудня 2017 року № 4232/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 23 жовтня 2017 року № 3378/2дп/15-17 про притягнення судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності». 
Велика Палата Верховного Суду постановою від 14 червня 2018 року скаргу ОСОБА_1 залишила без задоволення, а рішення ВРП від 21 грудня 2017 року № 4232/0/15-17 без змін.
7 травня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява представника позивачки про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Так, реалізуючи процесуальне право, передбачене статтею 362 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України), представник позивачки вбачає підстави для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у цій справі в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, у зв`язку із виправдуванням заявниці вироком Оболонського районного суду м. Києва від 7 січня 2025 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі № 756/14096/18, оскільки, на переконання адвоката, встановлено істотні обставини, зокрема, те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 372/41/14-п щодо  ОСОБА_2 суддею ОСОБА_1 не були допущені очевидні порушення норм процесуального або матеріального права, які б дозволяли обґрунтовано стверджувати про зловживання  ОСОБА_1 своїми службовими повноваженнями під час здійснення правосуддя у рамках відповідної судової процедури та використання таких повноважень для цілей, не пов`язаних із завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення. У той же час, підставою для притягнення заявниці до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення її з посади слугували порушення, допущені під час розгляду саме справи № 372/41/14-п.
Також у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року адвокат в частині щодо строку звернення із такою заявою стверджує, що рішенням Конституційного Суду України від 14 лютого 2024 року у справі № 1-р(ІІ)/2024 вже встановлювалася протиправність обмеження строків на перегляд справ за нововиявленими обставинами. До того ж, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі № 2-а-460/08/2704 та від 7 липня 2021 року у справі № 2-а-256/08 установлено можливість прийняття до розгляду заяв за межами строків, визначених статтею 363 КАС України. З покликанням на практику Європейського суду з прав людини у справах «Олександр Волков проти України», «Куликов та інші проти України», «Козак та інші проти України» адвокат наполягає, що обмеження строків для звернення із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не може бути застосоване формально, оскільки суперечить принципу верховенства права, гарантіям доступу до правосуддя, закріпленим у Конституції України, а також статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (далі - Конвенція).
Перевіривши матеріали заяви, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною другою статті 361 КАС України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Стаття 363 КАС України регламентує порядок і строки подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Так, пунктом 1 частини першої статті 363 КАС України установлено, що з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, - учасник справи подає заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.
Пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
За приписами абзацу другого частини другої статті 363 КАС України строки, передбачені цією частиною, не можуть бути поновлені, крім строку, передбаченого для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яке набуло статусу остаточного, після спливу десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, за умови що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подана протягом тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
Водночас, підставою для подання вказаної заяви став пункту 1 частини другої статті 361 КАС України - істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Питання відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами регламентоване статтею 366 КАС України.
Відповідно до частини п`ятої статті 366 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами у разі, якщо така заява подана до суду після закінчення строку, визначеного частиною другою статті 363 цього Кодексу.
Як видно з матеріалів справи, постанова Великої Палати Верховного Суду, яку представник позивачки просить переглянути за нововиявленими обставинами, ухвалена 14 червня 2018 року та набрала законної сили більше семи років тому.
Отже, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 363 КАС України граничним строком звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 11-63сап18 є 14 червня 2021 року.
Натомість заяву про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного рішення подано 7травня 2026 року, тобто після закінчення строку, встановленого пунктом 1 частини другої статті 363 КАС України.
Як зазначалось вище, строки, визначені в частині другій статті 363 КАС України, не підлягають поновленню незалежно від наведених заявником причин пропуску строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 800/286/16 (провадження № 11-184заі24).
Також Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що Рішення Конституційного Суду України від 14 лютого 2024 року № 1-р(II)/2024 у справі за конституційною скаргою Приватного підприємства «Генеральний будівельний менеджмент» про відповідність Конституції України (конституційність) пункту 2 частини другої, частини третьої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (щодо гарантування захисту прав і свобод особи за рішенням Європейського суду з прав людини), про яке зазначає адвокат, стосувалося вирішення іншого процесуального питання, а саме строку звернення із заявою у зв`язку з ухваленням Європейським судом із прав людини рішення, у якому встановлено порушення Конвенції, після спливу десятирічного строку з дня набрання законної сили рішенням національного суду, та неможливість поновлення судом такого строку. 
Отже, наведене Рішення Конституційного Суду України від 14 лютого 2024 року № 1-р(II)/2024 не містить висновків щодо неконституційності процесуального регулювання, яке підлягає застосуванню у цій справі, а відтак не може бути підставою для невиконання або незастосування приписів статті 363 КАС України.
Щодо посилань представника позивачки на постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі № 2-а-460/08/2704 та від 7 липня 2021 року у справі № 2-а-256/08, то висновки викладені у цих постановах не є релевантними до цієї справи, оскільки стосуються перегляду національного рішення за виключними обставинами з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
Варто наголосити і на тому, що Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, № 93).
Зважаючи на вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Р. Ю., про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Керуючись статтями 361, 363, 364, 366 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 11- 63сап18 за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 21 грудня 2017 року № 4232/0/15-17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідачка	Н. М. Мартинюк	
Судді	О. О. Банасько	О. В. Кривенда	
	О. В. Білоконь	К. М. Пільков	
	О. Л. Булейко	С. О. Погрібний	
	І. А. Воробйова	Т. Г. Стрелець	
	О. А. Губська	О. В. Ступак	
	А. А. Ємець	І. В. Ткач	
	Л. Ю. Кишакевич	О. С. Ткачук	
	В. В. Король	В. Ю. Уркевич