Справа № 296/2381/26 
1-кп/296/532/26 

Вирок
Іменем України

18 травня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі
Головуючої судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 , 
за участю прокурора ОСОБА_3 , 
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , 
обвинуваченого ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №12026060640000058 від 20.01.2026р. по обвинуваченню 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, освіта середня - спеціальна, одруженого, працюючого неофіційно, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, спосіб та час, але не пізніше 19 січня 2026 року, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992р., постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІ від 17.06.1992р., Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998р., придбав оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яку незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою у АДРЕСА_1 , а також почав носити без передбаченого законом дозволу.
Так, 19 січня 2026 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_7 , взявши зі схованки незаконно придбаний боєприпас, усвідомлюючи, що придбана граната є дійсно боєприпасом, без передбаченого законом дозволу на носіння, пішов з нею, тобто, перемістив її, до місця проживання своєї знайомої, що за адресою у АДРЕСА_2 .
Крім того, 19 січня 2026 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 розпивав спиртні напої в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства.
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зухвало, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки, моральності та добропристойності, безпричинно, умисно, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій і бажаючи настання суспільно – небезпечних наслідків, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, що виразилось у порушенні спокою мешканців будинку та пошкодженні майна, дістав з кишені верхнього одягу оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яку кинув через відчинене вікно кімнати на вулицю, до входу будинку, де були припарковані автомобілі, після чого відбувся вибух, який пошкодив автомобіль марки «Renault» моделі «Clio», державний номер НОМЕР_1 .
Вказаними хуліганськими діями ОСОБА_7 було тимчасово порушено спокій мешканців будинку АДРЕСА_4 та завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Renault» моделі «Clio», державний номер НОМЕР_1 . 
В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, повідомив, що у вчиненому щиро розкаюється. Надав наступні показання. Близько двох років тому гранату Ф-1 йому передав знайомий в якості розрахунку, вказаний бойовий припас зберігав вдома, біля інструментів. 19.01.2026р. поїхав до знайомих на вул. Бальзаківську, при собі мав гранату, розпивали алкоголь, був в стані алкогольного сп`яніння. Не може пояснити, чому взяв гранату в руку та кинув через відкрите вікно на вулицю. Зазначає, що після цього одна з жінок нанесла йому 2 ножові поранення і лише 24 січня був виписаний з лікарні після поранення черевної порожнини, вказану особу, яка нанесла ушкодження, засуджено. На даний час алкоголь не вживає, шкодує за вчинене, з потерпілою (власником пошкодженого автомобіля) розрахувався в повному обсязі, остання до нього будь – яких претензій не має. Вибачився перед потерпілою за свої дії. 
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою у АДРЕСА_5 , з обвинуваченим ОСОБА_7 раніше незнайома. 19.01.2026р. припаркувала свій автомобіль Renault Clio д.н.з. НОМЕР_1 біля будинку, перед вікном. Близько 21 години почула вибух. Коли підійшла до машини - побачила, що автомобіль посічений (бокова частина автомобіля), викликала працівників поліції. Щодо міри покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду. Підтвердила, що обвинуваченим ОСОБА_7 матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, в розмірі 70 000 гривень, що підтверджено договором про відшкодування шкоди від 30.03.2026р., будь – яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов, заявлений нею в межах даного кримінального провадження, не підтримує, просила прийняти відмову від позову, про що судом постановлено відповідну ухвалу. 
Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Обвинуваченому ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого та в частині речових доказів, судових витрат. Відповідні наслідки роз`яснено всім учасникам судового провадження.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, і ці умисні дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу; за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. 
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Так, обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною судом визнається вчинення злочину загальнонебезпечним способом та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
В якості пом`якшуючої покарання обставини суд визнає добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків.
Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є раніше несудимим, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зі слів працює неофіційно, сімейний стан - одружений, за місцем проживання характеризується посередньо. 
Суд також враховує, що шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі в ході судового розгляду на загальну суму 70 000 грн, що підтверджено договором про відшкодування шкоди від 30.03.2026р., укладеного та підписано обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_5 , враховуючи критичну оцінку обвинуваченим свого вчинку, добровільно дав викриваючі його показання, враховуючи думку прокурора про призначення покарання із встановленням іспитового строку, думку потерпілої, яка про призначення покарання поклалась на розсуд суду та не наполягала на реальному позбавленні волі обвинуваченого, висновок органу пробації в досудовій доповіді про середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання в межах санкцій статей обвинувачення, остаточно у виді позбавлення волі, проте із можливістю звільнення від відбування покарання із встановленням іспитового строку у максимальному розмірі.
При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На переконання суду, саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність.
Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Враховуючи наведене, на виконання визначених ст.2 КПК України завдань, індивідуалізації покарання, з урахуванням особи ОСОБА_7 , 1981р.н.., суд приходить до висновку про можливість, призначаючи остаточне покарання за сукупністю правопорушень у виді 5 років позбавлення волі, застосувати інститут звільнення від покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку максимальної тривалості.
З обвинуваченого підлягають до відшкодування судові витрати за проведення судових експертиз в загальному розмірі 34416 грн 28 коп., згідно довідок про витрати від 04.02.2026р., 06.02.2026р., 19.02.2026р., 27.02.2026р.
Арешт на майно не накладався. 
Речові докази: осколкові елементи гранати Ф-1 та чек з кільцем знищити, мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy S10 plus», належний ОСОБА_7 та повернутий йому, залишити власнику.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирати.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання зарахувати строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 26.01.2026р. по 20.03.2026р. з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати. 
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в загальному розмірі 34416 (тридцять чотири тисячі чотириста шістнадцять) гривень 28 копійок.
Речові докази – осколкові елементи гранати Ф-1 та чек з кільцем знищити, мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy S10 plus», належний ОСОБА_7 та повернутий йому, залишити власнику. 
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, направити захиснику, потерпілій та представнику потерпілої. 

Головуючий суддя       ОСОБА_9