справа № 361/162/26
провадження № 1-кп/361/12/26
11.05.2026

ВИРОК
Іменем України

11 травня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 
№ 12025116130000472 від 06.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кукшин, Ніжинського району, Чернігівської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 з середньою освітою, офіційно працюючої, не інваліда, не депутата, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України), 
В С Т А Н О В И В:
Історія провадження
06.01.2026 до Броварського міськрайонного суд Київської області надійшли матеріали кримінального провадження № 12025116130000472 від 06.11.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою суду від 06.01.2026 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
16.02.2026 закінчено підготовче судове засідання, кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
23 серпня 2025 року приблизно о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Київська область, Броварський район, с. Плоске, вул. Київська, буд. 1 у приміщенні магазину "КиївХліб", в ході словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_7 , виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останній. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я останньої, бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_4 замахнулася ногою та завдала ОСОБА_7 удару в область сідниць, після чого в результаті загострення конфлітної ситуації також нанесла близько семи ударів по обличчю потерпілої кулаками правої та лівої рук. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірі носа, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження. 
Отже, суд визнає ОСОБА_4 винуватою в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Позиції учасників судового провадження
Обвинувачена вину визнала повністю, підтвердила фактичні обставини вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просила суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинуваченій роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту обвинуваченої в судовому засіданні вона пояснила, що 23.08.2025 після 19 години з дитиною на авто направлялась з села Гоголів, Броварського району, Київської області в село Плоске, Броварського району, Київської області. На дорозі в неї виник конфлікт з водієм іншого транспортного засобу. В центрі села Плоске водій іншого автомобіля здійснив зупинку, вона теж зупинилась та зробила зауваження цьому водію. Надалі, в них виникла словесна перепалка, у ході якої вона нанесла потерпілій кілька ударів кулаками обох рук по обличчю. цей конфлікт відбувався в присутності її дитини Розкаюється у скоєному, розуміє що вчинила неправильно та просить суд суворо не карати.
За таких обставин суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій  ОСОБА_4 , за ч ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення  ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо процесуальних витрат та речових доказів. Прокурор не оспорив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Захисник просила суд здійснювати судовий розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Захиснику роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Потерпіла в судове засідання в судове засідання не прибула, повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання, не повідомила суд про причини неявки. учасники судового провадження не заперечували проти продовження судового розгляду за відсутності потерпілої. Відтак, враховуючи думки прокурора, обвинуваченого та її захисника, суд вважає за можливе продовжити судовий розгляд, оскільки явка потерпілого у судові засідання є його правом, а не обов`язком. 
Мотиви суду
Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою за ч. 1 ст. 125 КК України, повідомлення нею фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо процесуальних витрат, арештів, запобіжного заходу та речових доказів.
Водночас, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, не є складним, обвинувачена розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявила у судовому засіданні. Відтак, у цьому випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченої з цього питання.
Суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачену, дійшов висновку, що винуватість  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених статей 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. 
Суд враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком відповідно до ст. 12 КК України. Водночас суд бере до уваги, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, та лікаря нарколога, за місцем проживання зарекомендувала себе добре, порушень громадського порядку не допускає, скарг від сусідів не надходило, офіційно працевлаштована. одружена, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима.
Обставинами, які пом`якшують покарання згідно з ст. 66 КК України  є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
Враховуючи, перелічені вище обставини та інформацію про особу винного, суд дійшов висновку про те, що до обвинуваченої слід застосувати покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, оскільки таке покарання буде достатнє для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Речові докази у справі: 
Два DVD-R диски з відеозаписами проведення слідчого експерименту з потерпілою та відеозапис із камер відеоспостереження необхідно залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження № 12025116130000472 від 06.11.2025.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов у справі не заявлявся. Майнова шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована потерпілій шляхом повернення належного їй майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази у справі:
два DVD-R диски з відеозаписами проведення слідчого експерименту з потерпілою та відеозапис із камер відеоспостереження залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження № 12025116130000472 від 06.11.2025.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1