ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/7513/25 пров. № А/857/7628/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року (постановлену головуючим – суддею Максимчук О.О. у м. Рівне) у справі № 460/7513/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №460/7513/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, задоволено частково та вирішено: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати для ОСОБА_1 з 25.02.2025 пенсії по втраті годувальника згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплату основної пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР у розмірі не менше 50 відсотків від десяти мінімальних пенсій за віком щомісячно починаючи з 25.02.2025 до зміни законодавства або правового статусу ОСОБА_1 та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою від 12.08.2025 Восьмий апеляційний адміністративний суд залишив без змін вказане рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №460/7513/25.
Відтак, рішення набрало законної сили.
09.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача про зміну способу та порядку виконання вказаного судового рішення у справі №460/7513/25, у якій він просив суд змінити спосіб виконання вказаного рішення суду, а саме cтягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 пенсійних виплат за період з 25.02.2025 по 31.10.2025 у сумі 47265,93 грн.
Відповідач 22.12.2025 подав до суду заяву, у якій просить суд відмовити у задоволенні вказаної заяви про зміну способу та порядку виконання вказаного судового рішення у справі №460/7513/25. Заперечуючи проти задоволення заяви представника позивача відповідач зазначає про те, що на виконання рішення суду у справі №460/7513/25 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, доплата пенсії за період з 25.02.2025 по 31.10.2025 становить 56072,17 грн, виплату якої розпочато з 01.10.2025. Зазначає, що у жовтні 2025 заявнику виплачено щомісячний розмір пенсії до виконання рішення суду, що становить 7972,62 грн та додатковою відомістю борг навиконання рішення суду в сумі 8806,23 грн; у листопаді 2025 виплачено щомісячний розмір пенсії до виконання рішення суду, що становить 7972,62 грн та додатковою відомістю борг на виконання рішення суду в сумі 13284,20 грн, а залишок доплати на виконання рішення суду у справі № 460/7513/25 станом на 22.12.2025 складає 33981,74 грн, оскільки виплата коштів на виконання судового рішення проводиться з урахуванням норм Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі - Порядок). 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення - задоволено частково. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №460/7513/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на користь ОСОБА_1 нарахованої на виконання цього рішення суду доплати до пенсії за період з 25.02.2025 по 31.10.2025, що становить 31003,89 грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, що прямо випливає з положень частини 3 статті 378 КАС України.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційні скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Положенням ч. 1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Положеннями абзацу 1 ч. 1 ст. 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас, з 19.12.2024 положення ч. 3 ст. 378 КАС України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX (далі - Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.». 
Тобто, ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22, який враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у цій справі наявний факт часткового невиконання відповідачем рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №460/7513/25, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 залишене без змін, щодо виплати на користь позивача нарахованої пенсійної виплати, протягом більш ніж двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням. 
Зокрема, як слідує з пояснень відповідача від 22.12.2025, останнім проведено перерахунок пенсії позивача, внаслідок якого доплата пенсії за період з 25.02.2025 по 31.10.2025 становить 56072,17 грн, виплату якої розпочато з 01.10.2025. Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем відомостями на виплату пенсії позивача за період з жовтня по грудень 2025 року, з яких суд також встановив, що у жовтні 2025 позивачу нараховано до виплати і виплачено суму боргу за рішенням суду у розмірі 8806,23 грн, у листопаді 2025 року - 13284,20 грн (5240,80 грн +8043,40 грн) та у грудні 2025 - 2977,85 грн.
Відтак, на момент постановлення судом цієї ухвали за результатами розгляду заяви позивача про зміну способу та порядку виконання вказаного судового рішення сума невиплаченого відповідачем боргу з пенсійних виплат позивача на виконання рішення суду у справі №460/7513/25 за період з 25.02.2025 по 31.10.2025 становить 31003,89 грн (56072,17-8806,23-13284,20-2977,85=31003,89). 
Зважаючи на те, що відповідач/боржник, який є суб`єктом владних повноважень, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі не виконав судове рішення в частині виплати нарахованої пенсії, суд першої інстанції правильно виснував, що з урахуванням положень абзацу 2 ч. 3 ст. 378 КАС України необхідно змінити спосіб і порядок виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача/боржника цих пенсійних виплат на користь позивача.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 460/7513/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула