Справа № 331/845/26
Провадження № 2/331/1783/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
12.05.2026 

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою 
ОСОБА_1 до держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
30.01.2026 року адвокат Шиш А.Б, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданим Новомиколаївським РВ УМВС України в Запорізькій області 27 серпня 1997 року.
24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення рф на територію України, у зв`язку із чим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан, який діє й до цього часу.
Позивач є дружиною ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 з 06.03.2002 року працював в ПрАТ "Новомиколаївський молокозавод" на посаді водія 3-го класу.
Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.07.2025 року о 06 годині 35 хвилин на ПрАТ "Новомиколаївський молокозавод" встановлено наступне: 12.07.2025 року водій ПрАТ "Новомиколаївський молокозавод" ОСОБА_2 згідно узгодженого графіку руху о 03 годині 30 хвилин на автомобілі ВАЗ 211540 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) із під`єднаним до нього напівпричепом (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ) виїхав із селища Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області для збору молока від населення у Синельниківському районі Дніпропетровської області. В перший населений пункт с. Зарічне Синельниківського району прибув о 03 годині 55 хвилин, після чого слідував по маршруту в населені пункти Романки, Левадне, Покровське, Коломийці, Тихе та Орестопіль Синельниківського району Дніпропетровської області. Приблизно о 06 годині 35 хвилин виїхав із населеного пункту Орестопіль в напрямку до села Великомихайлівка та під час переїзду по мосту через річку Вовча, приблизно о 06 годині 40 хвилин, відбувся раптовий приліт, влучання та вибух КаБу в напівпричіп автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вибуху напівпричіп був знищений повністю, автомобіль був уражений осколками та загорівся. Приблизно через 5 – 7 секунд (зі слів жителів села Великомихайлівка) відбувся приліт ще одного КаБу позаду вже палаючого автомобіля. Внаслідок двох вибухів ОСОБА_2 отримав багато осколкових поранень (осколки проникли в салон через вікна, двері) внаслідок чого загинув на місці, знаходячись в палаючому автомобілі, в результаті чого тіло ОСОБА_2 згоріло майже повністю.
Згідно висновку Державної спеціалізованої установи "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Синельниківське районне відділення від 06.08.2025 року № 128 смерть ОСОБА_2 настала від вибухової травми з наступним термічним руйнуванням тіла загиблого.
12.07.2025 року приблизно о 07 годині 00 хвилин підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації було здійснено удар із застосуванням керованих авіабомб по території села Великомихайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області. Внаслідок нанесення удару частково зруйновано міст, знищено транспортний засіб та загинуло 2 цивільні особи, серед яких ОСОБА_2 .
Смертю чоловіка позивача, останній завдана моральна шкода.
Враховуючи принципи розумності та справедливості, приймаючи до уваги вищевказані обставини, достатнім розміром компенсації завданої позивачу моральної шкоди останній вважає 1000000 грн. 00 коп.
Просить стягнути з держави-агресора російської федерації на користь ОСОБА_1 1000000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди та понесені нею судові витрати.
Ухвалою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Фісун Н.В. 02.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву .
Відзив від відповідача до суду не надходив.
04.02.2026 року ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на задоволенні позову наполягає.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - https://gt.zp.court.gov.ua/sud0808/.
Міністерство юстиції України листом від 06.10.2022 №91935/114287-22-22/12.1.1 щодо вручення судових документів резидентам Російської Федерації в порядку ст.8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист від 03.10.2022 №71/14-500-77469) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади Російської Федерації за посередництва третіх держав також не здійснюється.
Крім того, у зв`язку з агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією.
За наведених обставин, повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі здійснювалось шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідного оголошення в порядку, передбаченому ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданим Новомиколаївським РВ УМВС України в Запорізькій області 27 серпня 1997 року.
24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення рф на територію України, у зв`язку із чим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан, який діє й до цього часу.
Позивач є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 , виданим Новомиколаївським районним відділом ЗАГС Запорізької області 06.12.1991 року.
ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 працював в ПрАТ "Новомиколаївський молокозавод" на посаді водія 3-го класу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 , виданим Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса 15.07.2025 року.
Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.07.2025 року о 06 годині 35 хвилин на ПрАТ "Новомиколаївський молокозавод" встановлено наступне: 12.07.2025 року водій ПрАТ "Новомиколаївський молокозавод" ОСОБА_2 згідно узгодженого графіку руху о 03 годині 30 хвилин на автомобілі ВАЗ 211540 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) із під`єднаним до нього напівпричепом (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ) виїхав із селища Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області для збору молока від населення у Синельниківському районі Дніпропетровської області. В перший населений пункт с. Зарічне Синельниківського району прибув о 03 годині 55 хвилин, після чого слідував по маршруту в населені пункти Романки, Левадне, Покровське, Коломийці, Тихе та Орестопіль Синельниківського району Дніпропетровської області. Приблизно о 06 годині 35 хвилин виїхав із населеного пункту Орестопіль в напрямку до села Великомихайлівка та під час переїзду по мосту через річку Вовча, приблизно о 06 годині 40 хвилин, відбувся раптовий приліт, влучання та вибух КаБу в напівпричіп автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вибуху напівпричіп був знищений повністю, автомобіль був уражений осколками та загорівся. Приблизно через 5 – 7 секунд (зі слів жителів села Великомихайлівка) відбувся приліт ще одного КаБу позаду вже палаючого автомобіля. Внаслідок двох вибухів ОСОБА_2 отримав багато осколкових поранень (осколки проникли в салон через вікна, двері) внаслідок чого загинув на місці, знаходячись в палаючому автомобілі, в результаті чого тіло ОСОБА_2 згоріло майже повністю.
Відповідно до листа Синельниківського районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 30.07.2025 року № 29-2121/1/114-25, за даними, що наявні у розпорядженні Синельниківської районної військової адміністрації на території Синельниківського району, зокрема поблизу населеного пункту Великомихайлівка, станом на 12 липня 2025 року та в період, що передував зазначеній події, ведуться (велися) бойові дії. Факт вибуху поряд із автомобілем КаБу, внаслідок якого стався нещасний випадок зі смертельним наслідком (1 особа), відповідає ознакам наслідків збройної агресії російської федерації проти України.
Згідно висновку Державної спеціалізованої установи "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Синельниківське районне відділення від 06.08.2025 року № 128 смерть ОСОБА_2 настала від вибухової травми з наступним термічним руйнуванням тіла загиблого. За результатами судово токсикологічного дослідження м`язу трупа ОСОБА_2 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, бутиловий, ізоаміловий, амілові спирти (акт № 9602 від 21.07.2025 року).
Відповідно до листа Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 11.09.2025 року № 49 3 8947/49 20 станом на 12.07.2025 орієнтовно о 06 годині 58 хвилин внаслідок влучання ворожої, ймовірно, керованої авіабомби, знищено легковий автомобіль та загинуло 2 особи.
Згідно листа Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області від 08.08.2025 року № 55/8/55/7387/1159-2025 слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 22025040000001128 від 12.07.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.07.2025 року приблизно о 07 годині 00 хвилин підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації було здійснено удар із застосуванням керованих авіабомб по території села Великомихайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області. Внаслідок нанесення удару частково зруйновано міст, знищено транспортний засіб та загинуло 2 цивільні особи, серед яких ОСОБА_2 .
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Загальновідомо, що російська федерація, яка здійснює збройну агресію проти України, зухвало відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну діяльність в Україні.
02 березня 2022 року факт збройної агресії рф проти України визнано у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН, яка вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей.27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни.
14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої постановою Верховної Ради України № 2188-IX).
Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН.
Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України» збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Силові дії російської федерації, що тривають з 20 лютого 2014 року є актами збройної агресії відповідно до пунктів «a», «b», «с», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року.
Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1, 2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01 серпня 1975 року, договори, укладені між Україною та росією, зокрема про українсько-російський державний кордон, російська федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статті 2 Статуту ООН.
Відповідно до статті 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), що відображає звичаєве міжнародне право, держава не має права посилатися на судовий імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
Відповідно до статті 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.
За приписами частини 2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Згідно пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
У пункті 9 частини 2 статті 16 ЦК України вказано, що відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Російська федерація як держава, що вчиняє військову агресію на території держави Україна відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї. Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення та відшкодування завданих таким порушенням збитків.
За такого російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме на російську федерацію покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.
Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України.
Відповідно до статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
В силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (часина 1 статті 76 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України).
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
У справі загальновідомим є факт збройної агресії рф проти України, а також встановлено судом та підтверджено доказами, що внаслідок застосування військовими РФ керованих авіабомб по території села Великомихайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок вибуху чоловік позивача ОСОБА_2 . 
За такого з урахуванням наведених положень норм міжнародного права та законів України ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю близької людини-чоловіка російською федерацію, яка є відповідальною за таку шкоду.
За приписами частини 3 статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені та доведені.
Суд вважає, що смерть чоловіка позивача, який загинув за трагічних обставин, є жахливою і непоправною втратою. Така втрата безперечно є реальним, потужним психотравмуючим фактором для позивача, зумовлює сильні моральні, а подекуди і фізичні страждання у будь-якої людини, оскільки пов`язано із безповоротністю втрати.
Суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди - 1000000 грн. 00 коп. є необґрунтованим та не підтверджений наявними у справі доказами.
З урахуванням засад розумності і справедливості, обставин справи, доведеного позивачем характеру та обсягу завданої моральної шкоди (страждань), їх тривалості, суд приходить висновку, що сума у 500000 грн. є достатньою та необхідною грошовою сатисфакцією його моральної шкоди у зв`язку із смертю чоловіка, оскільки: позивач зазнав душевних страждань у зв`язку зі смертю чоловіка і втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню; позивач назавжди позбавлений можливості моральної підтримки чоловіка у подальшому своєму житті; відновити попередній стан життя позивача неможливо.
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково з відповідача в дохід держави підлягає стягненню розмір судового збору пропоційно до задоволених вимог, що становить 5000 грн. 00 копійок.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації ( місцезнаходження: вул. Житня, будинок 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація) на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 500000 грн. 00 коп.
Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації ( місцезнаходження: вул. Житня, будинок 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація) на користь держави Україна судовий збір у розмірі 5000,00 гривень.
В задоволенні іншої частини позову відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складений 22 травня 2026 року.

Суддя Н.В.Фісун