УХВАЛА

24 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/1077/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2026
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026
у справі за позовом  ОСОБА_1 
до відповідачів:
1) Приватного підприємства "Перша соціальна медична лабораторія "Ескулаб",
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Метрика"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача 1: 
1) ОСОБА_2 , 
2) ОСОБА_3 
про визнання договору недійсним,
ВСТАНОВИВ:
1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсним договору про передачу майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки №1/ТМЕСК від 17.02.2025, укладеного між Приватним підприємством "Перша соціальна медична лабораторія "Ескулаб" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Метрика".
2. Господарський суд Львівської області рішенням від 02.03.2026 у справі №914/1077/25 відмовив у задоволенні позову.
3. Західний апеляційний господарський суд постановою від 02.06.2026 залишив без змін рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2026 у справі №914/1077/25.
4. 19.06.2026 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 у справі №914/1077/25; ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, а саме визнати недійсним договір про передачу майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки від 17.02.2025 №1/ТМЕСК, укладений між Приватним підприємством "Перша соціальна медична лабораторія "Ескулаб" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Метрика".
5. Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд встановив, що її необхідно залишити без руху з таких підстав. 
6. Відповідно до п.1 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у ч.3 цієї статті.
7. За приписами ч.2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п.п.1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч.ч.1, 3 ст.310 цього Кодексу.
8. За приписами п.5 ч.2 ст.290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав). 
9. З касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2026 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 у справі №914/1077/25 є випадки, передбачені п.п.1, 3 ч.2 ст.287 ГПК України.
10. Так, скаржник зауважує, що відсутні висновки Верховного Суду щодо: 
- можливості одночасного застосування (поєднання) доктрини "проникнення за корпоративну завісу" та можливості (права) учасника підприємства (як безумовно заінтересованої особи щодо діяльності підприємства) оспорити укладений підприємством договір на підставі ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України;
- права учасника на визнання недійсним договору на підставі ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України, укладеного від імені юридичної особи неуповноваженими особами (квазі-органом) поза межами будь-якого представництва, в контексті доктрини "проникнення за корпоративну завісу".
11. Верховний Суд визнає обґрунтованими доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК України, для відкриття касаційного провадження.
12. Однак стосовно підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК України, ОСОБА_1 зазначає, що "судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок Верховного Суду, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, згідно з яким правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (у контексті неукладеності оспорюваного договору).". Поряд із цим, скаржник не вказує норму/норми права, (пункт, частину, статтю) яку/які, на його думку, невірно застосував/не застосував/порушив суд апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої міститься в наведеній ним постанові Великої Палати Верховного Суду
13. Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те що, якщо скаржник посилається на підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену п.1 ч.2 ст.287 ГПК України, він повинен чітко вказати норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, який не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
14. Наведене є порушенням вимог, встановлених ст.290 ГПК України, щодо належного обґрунтування випадку касаційного оскарження, передбаченого п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу. 
15. Згідно із ч.2 ст.292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч.6 ст.6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
16. Відповідно до приписів ч.2 ст.174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абз.2 ч.1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до ст.6 цього Кодексу.
17. З урахуванням наведеного, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі ч.2 ст.292 ГПК України із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом уточнення яку саме норму/норми права (пункт, частину, статтю) невірно застосував/не застосував/порушив суд апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц, який не врахував Західний апеляційний господарський суд. 
Керуючись ст.ст.174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 у справі №914/1077/25 залишити без руху.
2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко