УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

03 червня 2026 року
м. Київ
справа №280/6178/25
адміністративне провадження №К/990/22429/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року
у справі №280/6178/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення відповідача, оформлене листом №6817-6091/Ш-02/8-0800/25 від 24 квітня 2025 року про відмову зарахувати до страхового стажу позивача:

1) роботу монтером шляху Житомирської дистанції шляху з 28 червня 1979 року по 15 січня 1980 року;

2) роботу в Усть-Куломському райпотребсоюзі Комі АРСР з 10 квітня 1985 року по 23 червня 1986 року;

3) як роботу в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 10 квітня 1985 року по 23 червня 1986 року в Усть-Куломському райпотребсоюзі Комі АРСР, з 23 червня 1986 року по 30 серпня 1986 року в колгоспі «Усть-Немський» Усть-Куломського району Комі АРСР, з 17 грудня 1986 року по 12 квітня 1988 року в Усть-Куломському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, з 13 квітня 1988 року по 01 грудня 1988 року в Усть-Куломському райпотребсоюзі Комі АРСР;

4) період навчання з 13 грудня 1988 року по 29 травня 1989 року;

5) періоди знаходження на обліку в Оріхівському районному центрі зайнятості Запорізької області та отримання матеріальної допомоги по безробіттю: з 18 серпня 2002 року по 25 липня 2003 року, з 05 червня 2013 року по 21 червня 2013 року;

6) період роботи у Республіці Польща з 02 січня 2023 року по 31 серпня 2023 року;

7) відмову перерахувати пенсію за період з 01 грудня 1993 року по 01 грудня 1999 року;

8) відмову прийняття до уваги довідки з Головного управління статистики №11-15/2572/06-18 від 05 вересня 2018 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи монтером шляху Житомирської дистанції шляху з 28 червня 1979 року по 15 січня 1980 року; роботи в Усть-Куломському райпотребсоюзі Комі АРСР з 10 квітня 1985 року по 23 червня 1986 року; роботи в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 10 квітня 1985 року по 23 червня 1986 року в Усть-Куломському райпотребсоюзі Комі АРСР, з 23 червня 1986 року по 30 серпня 1986 року в колгоспі «Усть-Немський» Усть-Куломського району Комі АРСР, з 17 грудня 1986 року по 12 квітня 1988 року в Усть-Куломському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, з 13 квітня 1988 року по 01 грудня 1988 року в Усть-Куломському райпотребсоюзі Комі АРСР; період навчання з 13 грудня 1988 року по 29 травня 1989 року; періоди знаходження на обліку в Оріхівському районному центрі зайнятості Запорізької області та отримання матеріальної допомоги по безробіттю: з 18 серпня 2002 року по 25 липня 2003 року, з 05 червня 2013 року по 21 червня 2013 року; період роботи у Республіці Польща з 02 січня 2023 року по 31 серпня 2023 року; перерахувати пенсію, взявши період з 01 грудня 1993 року по 01 грудня 1999 року; за період з 01 січня 1994 року по 31 грудня 1994 року взяти відомості про середньомісячний заробіток з довідки Головного управління статистики №11-15/2572/06-18 від 05 вересня 2018 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів його роботи з 28 червня 1979 року по 15 січня 1980 року, з 10 квітня 1985 року по 23 червня 1986 року, з 23 червня 1986 року по 30 серпня 1986 року згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 01 жовтня 1979 року, періоду навчання з 13 грудня 1988 року по 29 травня 1989 року, періоду знаходження на обліку в Оріхівському районному центрі зайнятості Запорізької області з 18 серпня 2002 року по 25 липня 2003 року, а також проведенні перерахунку пенсії без врахування довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Восход» №2 від 26 січня 2024 року, №3 від 26 січня 2024 року про заробітну плату для обчислення пенсії та довідки Головного управління статистики №11-15/2572/06-18 від 05 вересня 2018 року;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи з 28 червня 1979 року по 15 січня 1980 року, з 10 квітня 1985 року по 23 червня 1986 року, з 23 червня 1986 року по 30 серпня 1986 року згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 01 жовтня 1979 року, період навчання з 13 грудня 1988 року по 29 травня 1989 року, період знаходження на обліку в Оріхівському районному центрі зайнятості Запорізької області з 18 серпня 2002 року по 25 липня 2003 року, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 квітня 2025 року щодо перерахунку пенсії за віком із врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії згідно з довідками №2 від 26 січня 2024 року, №3 від 26 січня 2024 року, виданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Восход», та довідкою №11-15/2572/06-18 від 05 вересня 2018 року, виданою Головним управлінням статистики за період з 01 січня 1994 року по 31 грудня 1994 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 14 травня 2026 року звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив, що вона не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262-IV, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року була ухвалена у порядку письмового провадження та набрала законної сили з моменту її прийняття.

Отже, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого законом строку був день із датою 24 квітня 2026 року, тоді як касаційну скаргу до Верховного Суду заявником подано 14 травня 2026 року, що свідчить про пропуск встановленого законом процесуального строку на касаційне оскарження.

Однак у касаційній скарзі позивач не ставить питання про поновлення процесуального строку та жодних належних і допустимих доказів не надає.

Таким чином, заявнику слід надати Суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, навівши підстави та надавши належні і допустимі докази, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, визначений законом.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку норму права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

З аналізу вищевказаних положень Суд дійшов висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 цього Кодексу, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Крім того, колегія суддів наголошує, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Проаналізувавши мотиви та доводи поданої касаційної скарги, Суд зауважує, що позивачем не наведено підстав, передбачених імперативними приписами частин четвертої та п`ятої статті 328 КАС України для касаційного оскарження рішень судів першої і апеляційної інстанцій у справі №280/6178/25 та для прийняття Верховним Судом до розгляду касаційної скарги.

З огляду на викладене, позивачу слід навести підстави касаційного оскарження з їх належним обґрунтуванням.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, частиною першою якої передбачено залишення позовної заяви без руху із зазначенням її недоліків, способу та строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом направлення до суду касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження, а також обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

У випадку неусунення недоліків щодо зазначення підстав касаційного оскарження, касаційна скарга буде повернута скаржнику відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України.

Неусунення недоліків касаційної скарги щодо направлення до Суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із долученням до неї належних і допустимих доказів є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (пункт 4 частини першої статті 333 КАС України).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року у справі №280/6178/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Встановити десятиденний строк з моменту вручення копії цієї ухвали для усунення встановлених судом недоліків касаційної скарги.

3. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа