Справа № 347/1058/26 
Провадження № 22-ц/4808/1164/26 
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О. О.,
суддів:   Бойчука І. В., Пнівчук О. В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Косівського районного суду від 01 травня 2026 року, постановлену в складі судді Кіцули Ю. С. в м. Косові, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Косівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.07.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 7970056, а між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 – Кредитний договір № 1204120. Кредитні договори укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавців. Кредитні кошти надавалися у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісним кредиторам з метою отримання кредиту. Підписанням кредитних договорів відповідачка підтвердила, що ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проєкти кредитних договорів разом з додатками, ознайомилася з усіма їх умовами та підтвердила, що умови договорів їй зрозумілі.
27.01.2026 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27012026, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.01.2026 до Договору факторингу № 27012026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 21 290,00 грн, з яких: 4990,00 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 7300,00 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 9000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
26.02.2026 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 26022026, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 26022026 від 26.02.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 12 868,00 грн, з яких: 2988,00 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 4380,00 грн – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту та 5500,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконала. Після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 27.01.2026 та 26.02.2026 відповідно позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 7970056 в розмірі 21 290,00 грн та за Кредитним договором № 1204120 в розмірі 12 868,00 грн.
Посилаючись на зазначені обставини та норми чинного законодавства, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість:
-за Кредитним договором № 7970056 у розмірі 21 290,00 грн, з яких: 4990,00 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 7300,00 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 9000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штрафом, пенею);
-за Кредитним договором № 1204120 у розмірі 12 868,00 грн, з яких: 2988,00 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 4380,00 грн – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 5500,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (штрафом, пенею).
Усього просив стягнути заборгованість за кредитними договорами 34 158,00 грн, а також понесені судові витрати.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду
Ухвалою Косівського районного суду від 01 травня 2026 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України – порушення правил об`єднання позовних вимог.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаною ухвалою, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу. Вважає таку ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Вказує, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи.
У цій справі позивач скористався своїм правом об`єднати однорідні позовні вимоги за позовом одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало одну позовну заяву, в якій об`єднано позовні вимоги про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами, пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами: всі правочини укладені з одним відповідачем, право вимоги заборгованості за всіма кредитними договорами перейшло до одного позивача, всі позовні вимоги подані одним позивачем до одного й того ж відповідача, мають однорідний характер та регулюються одними і тими ж нормами законодавства.
Зазначає, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення, однорідністю позовних вимог та поданими доказами, сприяє економії процесуальних засобів і є перешкодою для ухвалення протилежних рішень. Сторони заінтересовані в тому, щоб усі спірні вимоги були розглянуті одним і тим же судом одночасно, що забезпечує швидкість провадження у справі, правильність та одностайність розгляду і вирішення окремих цивільних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог.
Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу на підставі ст. 188 ЦПК України, не звернув належної уваги на зазначене та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви із вказаних підстав.
Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а вказану справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позиція інших учасників справи
Відповідачка у справі правом на подання відзиву не скористалася.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду 
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що апелянтом оскаржується ухвала Косівського районного суду від 01 травня 2026 року про повернення позовної заяви заявнику, розгляд апеляційної скарги в цій справі підлягає проведенню в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (письмове провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Косівського районного суду від 01 травня 2026 року вказаним вимогам не відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому містяться позовні вимоги про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами: № 7970056 та № 1204120 від 13.07.2025.
На підтвердження заявлених вимог позивач подав, зокрема, копії кредитних договорів № 7970056 та № 1204120 з додатками, копії доказів перерахування коштів за вказаними кредитними договорами, копії договорів факторингу № 27012026 від 27.01.2026 та № 26022026 від 26.02.2026, копії актів прийому-передачі реєстру боржників за вказаними договорами факторингу, копії платіжних інструкцій згідно з договорами факторингу, а також копії витягів з реєстру боржників до договорів факторингу № 27012026 від 27.01.2026 та № 26022026 від 26.02.2026.
Також до позовної заяви долучено розрахунки заборгованості від первісних кредиторів за кредитними договорами № 7970056 та № 1204120, якими позивач обґрунтовує наявність у відповідачки заборгованості за вказаними кредитними договорами.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості у конкретно визначеному позивачем за кожним окремим кредитним договором розмірі є самостійними вимогами, не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказами та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших. Вказував, що позивач при поданні позову порушив правила об`єднання позовних вимог, оскільки ці вимоги ґрунтуються на різних кредитних договорах, які є різними за предметом, обсягом зобов`язань та строками виконання, що матиме наслідком дослідження окремо кожного договору та окремо заборгованостей за ними, які виникли з різних підстав.
Апеляційний суд не погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Частина 1 ст. 187 ЦПК України передбачає, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що позовна заява повертається у випадках, коли, зокрема, порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, не врахував, що відповідно до змісту вказаних норм цивільного процесуального права, якими врегульовано порядок відкриття провадження, та наданих суду дискреційних повноважень щодо роз`єднання позовних вимог згідно з частиною шостою статті 188 ЦПК України, повернення позову з визначених пунктом 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України підстав порушення правил їх об`єднання не відповідає завданню цивільного судочинства та принципу пропорційності.
У разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання цивільного судочинства не має обов`язку повернути позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власної ініціативи, надавши доступ до суду та відкривши провадження у справі, самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини шостої статті 188 ЦПК України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.
Таким чином, висновок про повернення позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог, не може вважатися законним та обґрунтованим.
Схожі правові висновки викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 182/1919/22, від 22.01.2021 у справі № 904/4376/20, від 02.12.2020 у справі № 908/20/20, від 23.03.2021 у справі № 910/15196/20.
Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів переконливих аргументів на користь окремого розгляду заявлених позовних вимог, які пред`явлені одним позивачем до одного й того ж відповідача та ґрунтуються на аналогічних підставах і доказах, серед яких кредитні договори, договори факторингу та розрахунки заборгованості. Таке об`єднання вимог відповідає положенням ч. 2 ст. 188 ЦПК України про доцільність об`єднання вимог в одне провадження, що, у свою чергу, забезпечує процесуальну економію ресурсів суду та сторін справи, зокрема часу і судових витрат, а тому відповідно до принципу пропорційності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, їх спільний розгляд забезпечує виконання основного завдання цивільного судочинства, визначеного ст. 2 ЦПК України.
Місцевий суд не звернув уваги, що розгляд позовних вимог в одному провадженні надасть можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для встановлення обставин справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення, сприятиме правовій визначеності та єдності судової практики в аналогічних спорах.
У розумінні положень ч. 1 ст. 188 ЦПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна. 
Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 188 ЦПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в ч.ч. 4, 5 вказаної статті щодо різного порядку судочинства та різної виключної територіальної підсудності, які в цьому випадку відсутні.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції не звернув уваги на наведені вище норми права, не перевірив доводи позивача з посиланням на відповідні докази та допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви позивачеві – скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.
Ухвалу Косівського районного суду від 01 травня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:         О. О. Томин
Судді:         І. В. Бойчук
О. В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 10 червня 2026 року.