Справа № 490/4047/23
н\п 2/490/83/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва
у складі головуючого судді Шолох Л.М.,
за участі ОСОБА_1 ,
за участі ОСОБА_2 ,
представника позивача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Добринова Л.А., про розірвання договору довічного утримання, - 
В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Добринова Л.А., про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 27 січня 2023 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує на те, що після укладання договору довічного утримання, відповідач жодного разу не виплачувала матеріальне щомісячне забезпечення, яке була зобов`язана сплачувати відповідно до умов договору, зрідка навідує її. Стан здоров`я позивача ріко погіршився, однак відповідач жодного разу не запросила до неї лікаря. Позивач вказує на те, що у неї склалося враження, що відповідач провідує її тільки щоб упевнитися в тому, що вона вже померла. Після укладення договору зник паспорт та медичні документи позивача. Фактично до повернення доньки позивачку доглядав сусід, готував та приносив їжу, допомагав у побуті, доглядав за нею як міг. Донька позивачки змушена була повернутися до м. Миколаєва, щоб здійснювати догляд за нею.
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 травня 2023 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_6 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 .
Від відповідача 31 серпня 2023 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2024 року витребувано у Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із Спадкового реєстру щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_6 . 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2024 року витребувано к приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Добринової Л.А. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 .
Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2025 року замінено позивача на його правонаступника ОСОБА_2 та вирішено питання щодо виклику та допиту свідків.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 
У судове засідання з`явилася позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 , які позов підтримали, просили розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .
Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з огляду на його необґрунтованість.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.
Між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 27 січня 2023 року укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Добриновою Л.А. 
Відповідно до пункту 1 цього договору відчужувач ОСОБА_6 передала у власність набувачеві ОСОБА_5 , а набувач прийняла від відчужувача у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувачу утримання та догляд довічно на умовах, встановлених цим договором.
Пунктом 7 цього договору визначено, що набувач зобов`язується надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення а також усі види догляду (опікування). За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувачу набувачем складає 1000 грн 00 коп. щомісячно. Дана сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше двадцять дев`ятого числа кожного місця за наступний місяць. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувачу включає в себе: забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікаря, медичної сестри, тощо); оплату платежів, пов`язаних з проживанням в квартирі відчужувача; надання будь-якої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо. До обов`язків набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувача, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Набувач зобов`язується безкоштовно забезпечувати відчужувача житлом у квартирі, яка їй передана за даним договором, довічно. Для проживання відчужувача надається вся квартира, яка є предметом даного договору, без права постановки на реєстраційний облік та проживання в ньому сторонніх осіб. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати її.
Відповідно до пункту 16 цього договору, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішення суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. 
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи.
Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Добриновою Л.А. заведено спадкову справу № 33/2023. Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_5 (відповідач) та ОСОБА_2 (позивач).
В матеріалах спадкової справи № 33/2023 наявний заповіт ОСОБА_6 від 10 грудня 2009 року відповідно до умов яких заповіла ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 . Також наявний заповіт від 20 березня 2014 року, відповідно до якого 
ОСОБА_6 заповіла квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . 
З матеріалів спадкової справи № 33/2023 слідує, що ОСОБА_6 22 лютого 2018 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Біцюк Т.Є., відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_5 .
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.
У справі, яка розглядається, предметом позову є розірвання нотаріально посвідченого договору довічного утримання.
За своєю правовою природою договір довічного утримання нерозривно пов`язаний з особою відчужувача та припиняється у разі його смерті. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а до суду із цим позовом звернулася у травні 2023 року, тобто за життя. За такого, справа підлягає розгляду за участі її правонаступника. 
Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків (пункт 3 частини другої статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого відповідач у справі (набувач за оскаржуваним договором) взяла на себе обов`язки із матеріального забезпечення у розмірі 1000 грн 00 коп. щомісяця та вчинення інших дій з догляду за ОСОБА_6 (забезпечення харчування, проживання, догляду, лікування, поховання після мерті, тощо). Таке матеріальне забезпечення відповідач у справі мала здійснювати у період з 27 січня 2023 року до 27 серпня 2023 року, тобто протягом восьми місяців у загальній сумі 8000 грн 00 коп.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність доказів виконання ОСОБА_9 зобов`язання щодо матеріального утримання ОСОБА_6 та перерахування/надання ОСОБА_6 коштів (щомісячно по 1000 грн 00 коп.) передбачених договором довічного утримання. Зазначене вказує на невиконання ОСОБА_5 умов договору довічного утримання. 
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 04 травня 2023 року ОСОБА_6 встановлено діагноз інша суддина деменція: F01.8 суддина деменція. Встановлено, що психстатус: свідомість звужена, контакту недоступна, відповідає на питання незрозуміло, постійно знаходиться в ліжку, сама не їсть, повністю обслуговується дочкою, зі слід дочки інколи галюцинує, постійно знаходиться в підгузках.
Із зазначеного слідує, що у травні 2023 року обстеження ОСОБА_6 лікарями забезпечувала її донька ОСОБА_2 . Придбання ліків здійснювалося також ОСОБА_2 , на підтвердження чого нею надано копії квитанцій/чеків за період за травень, червень, липень та серпень 2023 року. Натомість доказів придбання ліків відповідачем ОСОБА_5 матеріали не містять.
З матеріалів справи слідує, що організацією поховання ОСОБА_6 займалася ОСОБА_2 , що підтверджується наданими нею копією довідки про причини смерті, договором замовлення на похоронні послуги та квитанції з оплати ритуальних послуг у сумі 19 200 грн. 00 коп. При цьому будь-яких доказів понесення таких витрат та вчинення відповідних дій з поховання ОСОБА_6 відповідачем ОСОБА_5 матеріали справи не містять.
Допитані під час розгляду справи за клопотанням позивача свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підтвердили, що ОСОБА_5 не займалася утриманням та доглядом ОСОБА_6 , а з квітня 2023 року нею опікувалася її донька ОСОБА_2 , яка і здійснила поховання матері.
Із наведеного слідує, що відповідач ОСОБА_5 не виконувала взятих на себе зобов`язань за договором довічного утримання. Посилання на те, що ОСОБА_2 перешкоджала їй у здійсненні догляду за ОСОБА_6 суд відхиляє, як недоведені належними та допустими доказами.
Крім цього слід зазначити, що за умовами договору довічного утримання (пункт 16) оговір довічного утримання (догляду) та статті 755 ЦК України може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від вини. Зміст цього пункту вказує на те, що вина набувача не має будь-якого значення для вирішення питання щодо розірвання договору довічного утримання у разі невиконання ним взятих на себе зобов`язань.
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що її мати ОСОБА_5 приїздила до ОСОБА_6 нерегулярно, а свідок їй допомагала із цим, заміняла її, комунальні платежі, продукти та ліки купувалися за кошти свідка. Свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_6 не висловлювала скарг на племінницю ОСОБА_5 , намірів розірвати договір довічного утримання не висловлювала.
Покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не є доказами належного виконання ОСОБА_5 умов договору довічного утримання та вказують на періодичність (нерегулярність) відвідувань нею ОСОБА_6 , що у свою чергу об`єктивно унеможливлює належне та повне виконання умов договору довічного утримання.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_5 не виконувала умови договору довічного утримання ОСОБА_6 , що є підставою для його розірвання. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 27 січня 2023 року слід розірвати.
Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 4 105 грн 80 коп., сплаченого за подачу позову до суду та заяви про забезпечення позову. 
Відповідно до статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову слід скасувати.
Керуючись статтями 141, 158, 263-265, 273 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 27 січня 2023 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Добриновою Л.А. 
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2023 року у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду. 

Суддя Л.М. Шолох