ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р. Справа№ 910/7262/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Суліма В.В. 
Майданевича А.Г. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик»
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025
у справі № 910/7262/25 (суддя Плотницька Н.Б.)
за позовом Адвокатського об`єднання «Аксіо» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» 
про стягнення 248 869 грн 45 коп

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У червні 2025 року Адвокатське об`єднання «Аксіо» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» (далі-відповідач) про стягнення 248 869 грн 45 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги від 21.10.2024 № 15 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 209 494 грн 32 коп. Крім того, через неналежне виконання зобов`язань позивачем нараховано 26 066 грн 15 коп. пені, 2 653 грн 22 коп. - 3 % річних та 10 655 грн 76 коп. - інфляційних втрат. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» на користь Адвокатського об`єднання «Аксіо» 209 494 грн 32 коп. - заборгованості, 26 066 грн 15 коп. - пені, 2 653 грн 22 коп. - 3 % річних, 10 655 грн 76 коп. - інфляційних втрат та 3 733 грн 04 коп. - витрат по сплаті судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що всупереч приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав належним чином своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 209 494,32 грн. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідач суду не надав.
Таким чином, суд першої інстанції, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 209 494,32 грн основного боргу, 26 066 грн 15 коп. - пені, 2 653 грн 22 коп. - 3% річних, 10 655 грн 76 коп. - інфляційних втрат є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник зазначив, що суд першої інстанції помилково встановив, що ТОВ «Транс-буд-логістик» не надало вмотивованої письмової відмови від підписання актів у строк встановлений договором. Скаржник стверджує про те, що акт №8/15/24 від 30.05.2025 на суму 76 649,14 грн був отриманий ним поштою 11.06.2025, що підтверджується трекінгом відправлення Укрпошти щодо поштового відправлення 0407702246370, і в той же день, 11.06.2025 відповідач відправив позивачу заперечення проти підписання акту надання правничої допомоги №8/15/24 від 30.05.2025 електронною поштою та цінним листом №0216608126484.
Скаржник також вказує, що позивачем у квітні-травні 2025 року послуги не надавалися, у зв`язку з призупиненням останнім надання правничої допомоги в односторонньому порядку. На підтвердження цих обставин апелянт посилається на те, що « 07.05.2025 об 11:48 у спільний чат «АО Аксіо», який був створений представниками позивача для комунікацій між нами, керуючий партнер Адвокатського об`єднання «Аксіо» Максименко Костянтин Миколайович написав наступне повідомлення: «у зв`язку з відсутністю оплат та будь-якого зворотного зв`язку з вашої сторони щодо цього питання, ми призупиняємо надання правничої допомоги».
Скаржник стверджує, що позивач не може отримувати гонорар безпідставно, оскільки положення п. 3.1. та 3.2. договору суперечать Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 
В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 24.12.2025, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.
Позивач зазначає, що у своїй позовній заяві він посилався на те, що акт надання правничої допомоги №8/15/24 від 30.05.2025, крім засобів поштового зв`язку, також направлявся відповідачу на адресу його електронної пошти transbud2024@gmail.com, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У своєму відзиві відповідач не заперечив щодо наведених обставин стосовно того, що акт надання правничої допомоги №8/15/24 від 30.05.2025 на суму 76 649,14 грн. направлявся відповідачу на адресу його електронної пошти transbud2024@gmail.com. Із роздруківки з веб-сайту https://mail.google.com, що долучена до позовної заяви, вбачається, що 04.06.2025 о 12:43 з адреси електронної пошти axio.attorneys@gmail.com на адресу електронної пошти transbud2024@gmail.com було надіслано лист наступного змісту «АО «Аксіо» надсилає ТОВ «Транс-буд-логістик» підписані електронним підписом Акт надання правничої допомоги №8/15/24 від 30.05.2025 за травень 2025 року на суму 76 649,14 грн., а також рахунок №9/15/24 від 01.06.2025 за червень 2025 року на суму 76 054,23 грн.»
Так, позивач зауважує, що оскільки 04.06.2025 відповідач отримав акт надання правничої допомоги №8/15/24 від 30.05.2025 на адресу електронної пошти transbud2024@gmail.com, то мав право надати свої зауваження до цього акту до 09.06.2025 включно. Проте відповідач надав свої зауваження до акту надання правничої допомоги №8/15/24 від 30.05.2025 лише 11.06.2025 і виключно після того, коли 09.06.2025 АО «Аксіо» звернулося з позовом до суду. За таких обставин, на думку позивача, заперечення ТОВ «Транс-буд-логістик» не мають юридичної сили, оскільки направлені поза строком, передбаченим у п. 4.3. договору.
Стосовно доводів скаржника щодо ненадання у квітні та травні 2025 року АО «Аксіо» правничої допомоги ТОВ «Транс-буд-логістик» позивач зазначає, що якби ТОВ «Транс-Буд-Логістик» не потребувало правничої допомоги АО «Аксіо» у квітні та травні 2025 року, то воно не було позбавлене права в односторонньому порядку розірвати договір. Відсутність зі сторони відповідача будь-яких фактичних дій, спрямованих на те, щоб розірвати договір є свідченням того, що воно потребувало та користувалося правничою допомогою АО «Аксіо». Позивач наголошує на тому, що ТОВ «Транс-Буд-Логістик» було направлено АО «Аксіо» лист за вих. № 10/06-01 від 10.06.2025, яким попереджено про розірвання договору в односторонньому порядку через 14 календарних днів, лише після звернення АО «Аксіо» з позовом до суду.
Позивач звертає увагу, що договором не передбачено призупинення надання правничої допомоги. Позивач ніколи не звертався до відповідача з письмовим попередженням про розірвання договору, як це зазначає відповідач, а останній направив лист за вих. № 10/06-01 від 10.06.2025 лише після звернення АО «Аксіо» з позовом до суду. Позивач зазначає, що жодних зауважень щодо строків та якості наданої правничої допомоги від ТОВ «Транс-буд-логістик» на адресу АО «Аксіо» ніколи не надходило. Відповідні обставини в своїй сукупності свідчать про те, що жодного призупинення надання правничої допомоги за договором не було та не могло бути.
Крім того, позивач зауважує, що ТОВ «Транс-буд-логістик» не заперечувало проти положень п. 3.1. та 3.2. під час укладення договору, не ініціювало внесення змін до договору, чи його розірвання.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/7262/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М. (суддя-доповідач), суддів: Сулім В.В., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/7262/25 залишено без руху.
18.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами оплати судового збору у розмірі 4 479,65 грн (платіжна інструкція №179 від 18.12.2025).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). 
Враховуючи воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, тимчасові непрацездатності суддів, систематичні оголошення сигналу «Повітряна тривога», з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/7262/25 розглядалась протягом розумного строку.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається із матеріалів справи, 21.10.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання правничої допомоги № 15, за умовами якого позивач, за договором об`єднання, зобов`язалось надавати правничу допомогу відповідачу, за договором клієнту, а відповідач зобов`язується оплачувати надання правничої допомоги на умовах цього договору.
Відповідно до пункту 1.2 договору позивач зобов`язаний надавати відповідачу таку правничу допомогу:
- надання правничої інформації, надання усних консультацій з питань господарської діяльності, усних консультацій і роз`яснень з правових питань та питань застосування нормативних актів, чинного законодавства України (підпункт 1.2.1);
- перевірка договорів та інших угод на відповідність нормам чинного законодавства України (складання договорів, юридичний аналіз договорів і контрактів запропонованих контрагентами, підготовка протоколів розбіжностей, тощо) (підпункт1.2.2);
- перевірка відповідності проектів наказів, інструкцій та інших внутрішніх документів відповідача нормам чинного законодавства України (підпункт 1.2.3);
- консультування та підготовка проектів документів, пов`язаних із трудовими правовідносинами на підприємстві (підпункт 1.2.4);
- надання письмових консультацій з питань господарської діяльності відповідача, письмових консультацій і роз`яснень з правових питань, письмових висновків застосування нормативних актів, чинного законодавства України (підпункт 1.2.5);
- представництво інтересів відповідача в державних контролюючих органах, органах влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності і фізичними особами (підпункт 1.2.6); 
- надання загальним зборам та окремим учасникам відповідача правничої інформації, усних консультацій і роз`яснень з правових питань та питань застосування нормативних актів, чинного законодавства України з корпоративних питань (підпункт 1.2.7);
- складання вимог, претензій і відповідей на претензії по господарській діяльності (підпункт 1.2.8);
- проведення юридичної експертизи запроваджених бізнес-процесів, розробка пропозицій щодо впровадження нових бізнес-процесів у відповідача чи їх оптимізація (підпункт 1.2.9);
- правовий супровід перевірок контролюючих органів та адміністративне оскарження порушень, які мали місце при їх проведенні, адміністративне оскарження результатів перевірок контролюючих органів (підпункт 1.2.9);
- представництво інтересів відповідача у судах загальної юрисдикції під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного судочинства, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (підпункт 1.2.10);
- представництво відповідача перед стягувачами, боржниками та органами, уповноваженими на здійснення виконання рішень судів, третейських судів та інших органів (підпункт 1.2.11); 
- захист прав, свобод і законних інтересів відповідача та його співробітників у кримінальному провадженні, а також захист посадових осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності під час розгляду справ про адміністративне правопорушення (підпункт 1.2.12);
- інші, узгоджені відповідачем та позивачем види правничої допомоги (підпункт 1.2.13);
Згідно з пунктом 2.1 договору правнича допомога надається шляхом щомісячного юридичного супроводу господарської діяльності клієнта та виконанням окремих доручень відповідача, які оформлюються відповідними додатками до цього договору, в обсязі до 50 годин на місяць.
Відповідно до пункту 3.1. договору відповідач сплачує позивачу гонорар, мінімальний щомісячний розмір якого за надання правничої допомоги в обсязі до 50 годин на місяць складає еквівалент 1 625,00 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на дату укладення цього договору становить 72 681 грн 70 коп.
Пунктом 3.2. договору сторонами узгоджено, що гонорар, передбачений пунктом 3.1. цього договору, сплачується відповідачем незалежно від кількості звернень відповідача та фактичного обсягу наданих послуг у певному місяці.
Згідно із пунктом 3.7. договору відповідач зобов`язаний сплатити гонорар, передбачений пунктом 3.1. цього договору, авансом у строк до 3 (третього) числа поточного місяця. Сума гонорару, що підлягає оплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом НБУ станом на 1 (перше) число відповідного місяця.
Відповідач зобов`язаний сплатити гонорар, передбачений пунктом 3.3. цього договору, протягом 3 (трьох) календарних днів від дати виставлення рахунку. Сума гонорару, що підлягає оплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом НБУ станом на дату виставлення рахунку (пункт 3.8 договору).
Відповідно до пункту 4.1. договору обсяг наданої правничої допомоги, витрачений час та загальна сума гонорару визначаються в акті надання правничої допомоги, який підписується сторонами не пізніше останнього робочого дня календарного місяця, в якому надавалася правнича допомога.
Пунктом 4.2. договору відповідач зобов`язаний підписати та передати позивачу акт надання правничої допомоги не пізніше 5 календарних днів з дня його отримання (у тому числі на адресу електронної пошти).
Безпідставна відмова відповідача від підписання акту надання правничої допомоги не допускається. відсутність зауважень до акту надання правничої допомоги протягом 5 календарних днів з дня його отримання та/або оплата гонорару за наступний місяць є підтвердженням прийняття відповідачем наданої правничої допомоги (пункт 4.3 договору).
Відповідно до пункту 4.4. договору якщо відповідач не передав об`єднанню підписаний акт надання правничої допомоги у визначений строк та не надав своїх мотивованих заперечень проти його підписання у той самий строк, то первинні документи вважаються узгодженими сторонами в редакції позивача. У такому разі акт надання правничої допомоги, підписаний об`єднанням в односторонньому порядку, буде мати юридичну силу, при цьому правнича допомога надана у звітному місяці вважатиметься прийнятою відповідачем без зауважень.
Згідно з пунктом 6.1. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання
Пунктом 7.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2025.
Згідно з пунктом 7.3. договору договір може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або будь-якою стороною в односторонньому порядку, шляхом письмового попередження іншої сторони не пізніше ніж за 14 календарних днів до запланованої дати розірвання договору.
Так, на виконання умов договору позивачем надані, а відповідачем прийняті, передбачені договором, послуги на загальну суму 531 869 грн 90 коп., що підтверджується складеними та направленими на адресу відповідача актами надання правничої допомоги № 1/15/24 від 21.10.2024 на загальну суму 25 790 грн 28 коп., № 2/15/24 від 29.11.2024 на загальну суму 72 875 грн 89 коп., № 3/15/24 від 31.12.2024 на суму 71 339 грн 13 коп., № 4/15/24 від 31.01.2025 на суму 70 988 грн 94 коп., № 5/15/24 від 28.02.2025 на суму 70 703 грн 26 коп., № 6/15/24 від 31.03.2025 на суму 70 678 грн 08 коп., № 7/15/24 від 30.04.2025 на суму 72 845 грн 18 коп., № 8/15/24 від 30.05.2025 на суму 76 649 грн 14 коп.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, акти надання правничої допомоги № 7/15/24 від 30.04.2025 на суму 72 845 грн 18 коп., № 8/15/24 від 30.05.2025 на суму 76 649 грн 14 коп., які були направлені на адресу відповідача засобами поштового та електронного зв`язку, відповідачем не підписані. 
Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 209 494 грн 32 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем, за загальний період прострочення з 04.11.2024 до 09.06.2025, позивачем нараховано 26 066 грн 15 коп. пені, 2 653 грн 22 коп. 3% річних та 10 655 грн 76 коп. інфляційних втрат.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.
Крім цього, враховуючи специфіку правовідносин сторін та предмет договору, а саме щодо надання замовнику послуг правової допомоги, а також укладення останнього за участю адвокатського об`єднання, правовідносини сторін також регулюються положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 209 494 грн 32 коп. заборгованості, з підстав неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 21.10.2024 № 15 щодо здійснення розрахунку за надані послуги правової допомоги згідно з актами надання правничої допомоги № 1/15/24 від 21.10.2024 на загальну суму 25 790 грн 28 коп., № 2/15/24 від 29.11.2024 на загальну суму 72 875 грн 89 коп., № 3/15/24 від 31.12.2024 на суму 71 339 грн 13 коп., № 4/15/24 від 31.01.2025 на суму 70 988 грн 94 коп., № 5/15/24 від 28.02.2025 на суму 70 703 грн 26 коп., № 6/15/24 від 31.03.2025 на суму 70 678 грн 08 коп., № 7/15/24 від 30.04.2025 на суму 72 845 грн 18 коп., № 8/15/24 від 30.05.2025 на суму 76 649 грн 14 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем були надані, а відповідачем прийняті, передбачені договором, послуги на загальну суму 531 869 грн 90 коп., що підтверджується підписаними між сторонами що підтверджується складеними та направленими на адресу відповідача зазначеними вище актами надання правничої допомоги.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що хоча акти надання правничої допомоги № 7/15/24 від 30.04.2025 на суму 72 845 грн 18 коп., № 8/15/24 від 30.05.2025 на суму 76 649 грн 14 коп., які були направлені на адресу відповідачем засобами поштового та електронного зв`язку, не підписані, однак, відповідно до умов договору оплата правничої допомоги не ставиться в залежність від підписання/не підписання акту надання правничої допомоги. 
Також колегія суддів враховує те, що відповідачем не надано жодних зауважень чи заперечень до актів надання правничої допомоги №7/15/24 від 30.04.2025 та № 8/15/24 від 30.05.2025 або вмотивованої письмової відмови від їх підписання протягом 5 календарних днів з дня їх отримання (у тому числі на адресу електронної пошти), у зв`язку з чим, надані послуги вважаються такими, що прийняті в повному обсязі, тому відповідно до положень п.4.2, 4.3. та 4.4. договору ці акти вважаються узгодженими сторонами в редакції Об`єднання, мають юридичну силу, а правнича допомога надана у звітному місяці вважається прийнятою клієнтом без зауважень.
Також колегія суддів зазначає, що суми гонорару, вказані в не підписаних зі сторони відповідача актах повністю відповідають умовам п. 3.1 та 3.7. договору. Так, офіційний курс гривні щодо Євро, встановлений Національним банком України станом на 01.04.2025 становив 44,8278, а станом на 01.05.2025 - 47,1687. Тому гонорар, еквівалентній сумі 1 625,00 Євро, за квітень 2025 року становив 72 845,18 грн, а за травень 2025 року - 76 649,14 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за час дії договору сплатив позивачу 322 375,58 грн, що підтверджується банківською випискою за період з 01.10.2024 по 09.06.2025, а саме: 1) 23.10.2024 - 25 790,28 грн; 2) 25.12.2024 - 72 875,89 гр.; 3) 22.01.2025 - 71 339,13 гр.; 4) 18.03.2025 - 70 988,94 гр.; 5) 04.04.2025 - 50 000,00 гр.; 6) 22.05.2025 - 10 678,08 гр.; 7) 22.05.2025 - 20 703,26 грн, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем складає суму у розмірі 209 494,32 грн (531 869,88 грн - 322 375,58 грн).
Фактично неоплаченими є акти надання правничої допомоги № 6/15/24 від 31.03.2025 на суму 60 000,00 грн, № 7/15/24 від 30.04.2025 на суму 72 845,18 грн та №8/15/24 від 30.05.2025 на суму 76 649,14 грн.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати вартості послуг за договором про надання правничої допомоги від 21.10.2024 № 15, та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 209 494 грн 32 коп., вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. 
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 26 066 грн 15 коп. пені, 2 653 грн 22 коп. 3% річних та 10 655 грн 76 коп. інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.
З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).
Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. 
Пунктом 6.2. договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати гонорару, клієнт зобов`язаний сплатити на користь об`єднання пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.
Із матеріалів справи вбачається, що дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності відповідно до умов пункту 6.2. договору та для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 ЦК України.
Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА» нарахування позивачем заявленої до стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що суми пені, інфляційних втрат та 3% річних у розмірах 26 066,16 грн, 10 655,76 грн та 2 653,22 грн, відповідно, відповідають вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірними, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Стосовно доводів відповідача, що надання правничої допомоги було призупинено самим позивачем в односторонньому порядку, колегія суддів зазначає наступне.
На підтвердження цих обставин позивач посилається на те, що 07.05.2025 об 11:48 у спільний чат позивача, який був створений представниками позивача для комунікацій між нами, керуючий партнер Адвокатського об`єднання «АКСІО» Максименко Костянтин Миколайович написав наступне повідомлення: «у зв`язку з відсутністю оплат та будь-якого зворотного зв`язку з вашої сторони щодо цього питання, ми призупиняємо надання правничої допомоги».
Як вже зазначалося вище, у п. 7.3. договору передбачено, що договір може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або будь-якою стороною в односторонньому порядку, шляхом письмового попередження іншої сторони не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до запланованої дати розірвання договору.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що договором не передбачено призупинення надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи жодних зауважень щодо строків та якості наданої правничої допомоги від відповідача на адресу позивача не надходило, як і про призупинення надання правничої допомоги, у зв`язку із чим, повідомлення, на яке посилається відповідач, жодним чином не підтверджує обставин односторонньої відмови позивача від договору.
Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не може отримувати гонорар безпідставно, оскільки положення п. 3.1. та 3.2. договору суперечать Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , з огляду на таке.
Статтями 6 та 627 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. 
Так, позивач та відповідач уклали договір про надання правничої допомоги, врегулювавши свої відносини на власний розсуд, вільно визначивш умови договору, зокрема, погодивши у п. 3.1. та п. 3.2. договору, що відповідач сплачує позивачу гонорар, мінімальний щомісячний розмір якого за надання правничої допомоги в обсязі до 50 годин на місяць складає еквівалент 1 625,00 Євро, незалежно від кількості звернень та фактичного обсягу наданих послуг у певному місяці. 
Як вбачається з матеріалів справи, до моменту подання позовної заяви у даній справі, відповідач, хоча й з порушенням, але виконував умови договору та сплачував позивачу погоджений гонорар. Крім того, відповідач не заперечував проти положень п. 3.1. та 3.2. під час укладення договору, не ініціював внесення змін до договору, чи його розірвання, у зв`язку із чим, доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими, безпідставними, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами.
Доводи скаржника про те, що ним надано заперечення щодо акту від 30.05.2025, після отримання його засобами поштового зв`язку 11.06.2025, однак судом першої інстанції зазначене не взято до уваги, колегія суддів оцінює критично, оскільки як вбачається із матеріалів справи, оскільки акт від 30.05.2025 було надіслано позивачем відповідачу засобами електронного зв`язку 04.06.2025, тобто, надання відповідачем заперечень 11.06.2025 відбулось поза межами строку на подання таких заперечень, встановлених сторонами за договором.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на надання позивачем більш вірогідних доказів, ніж наданих відповідачем, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позову, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25, відсутні.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25, відсутні.
Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25 слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/7262/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/7262/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич