МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2026 р.  	№ 400/2248/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	
до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,  	
про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом доГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач) та просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні в подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії періоду роботи з 03.08.1988 по 27.07.1990, з 01.01.2004 по 03.10.2022 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 29.01.2026 року перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням при її обчисленні періодів з 03.08.1988 по 27.07.1990, з 01.01.2004 по 03.10.2022 роки у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у період з 03.08.1988 року по 27.07.1990 року працювала на посаді медичної сестри-анестезиста відділення анестезіології і реанімації у ВЧ ПП НОМЕР_1 , з 31.07.1990 року по 03.10.2022 року працювала на посаді медичної сестри-анестезиста відділення реанімації та анестезіології у Медико-санітарній частині № 137. Позивач 29.01.2026 року звернулась з заявою про зарахування зазначеного стажу до її страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, відповідач протиправно відмовив. 
Ухвалою від 05.03.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 29.01.2026 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96 ВР «Про звернення громадян» (далі – Закон № 393) щодо розгляду питання можливості зарахування стажу у подвійному розмірі. За результатами розгляду звернення від 29.01.2026 Відповідачем надано відповідь від 12.02.2026 №5848-4019/M-02/8-1400/26, якими надано роз`яснення щодо неможливості зарахування стажу у подвійному розмірі відповідно до Закону № 1058. Так, пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Крім того, оскільки військова частина та медико-санітарна частина не є протитуберкульозними закладами, дерматовенерологічними та психіатричними згідно переліків, які визначені Наказом № 499/85, що є вичерпним, то підстави для зарахування періоду роботи Позивача з 03.08.1988 року до 27.07.1990 року, з 01.01.2004 по 03.10.2022 року у військовій частині та медико-санітарній частині до страхового стажу в подвійному розмірі – відсутні.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
З 28.07.2008 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач звернулась із заявою 29.01.2026 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в який просила зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 03.08.1988 по 27.07.1990 року та з 01.01.2004 по 03.10.2022 роки в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Листом від 12.02.2026 року відповідач відмовив у зарахування в подвійному розмірі та зазначив, що страховий стаж за період роботи з 01.01.2004 року по 03.10.2022 року зараховано в одинарному розмірі, оскільки пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Позивач вважає дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.01.2004 року) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Так, відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України №303 від 8 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року №10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Верховний Суд у постанові від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17, підтвердив, що робота у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії має зараховуватися до стажу роботи в подвійному розмірі.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на зазначену норму процесуального закону, суд при вирішенні даної справи враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивача у період з 03.08.1988 року по 27.07.1990 року працювала на посаді медичної сестри-анестезиста відділення анестезіології і реанімації у ВЧ ПП НОМЕР_1 , з 31.07.1990 року по 03.10.2022 року працювала на посаді медичної сестри-анестезиста відділення реанімації та анестезіології у Медико-санітарній частині № 137.
Таким чином вищезазначені періоди підтверджені записами трудової книжки підлягають зарахуванню до її стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Посилання відповідача на відсутність підстав для подвійного зарахування стажу роботи позивачки після 01.01.2004 року з огляду на набрання чинності 01.01.2004 року Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який не містить положень, аналогічних ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, положення Закону №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
У постанові від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.
Зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004 року.
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що оскільки норми ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинними на теперішній час, а положення ст. 24 Закону №1058-IV не скасовують та не зупиняють їх дію, незарахування відповідачем до стажу позивача у подвійному розмірі спірних періодів її роботи на посадах медичної сестри-анестезиста після 01.04.2004 року є протиправним.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №689/872/17.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1064,96 грн. Тому, з урахуванням задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1064,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити. 
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у зарахуванні в подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії періоду роботи з 03.08.1988 року по 27.07.1990 року, з 01.01.2004 року по 03.10.2022 року.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 29.01.2026 року перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням при її обчисленні періодів з 03.08.1988 року по 27.07.1990 року, з 01.01.2004 року по 03.10.2022 року у подвійному розмірі для обчислення розміру пенсії.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар