УХВАЛА

29 червня 2026 року 
м. Київ

справа №420/23470/24
адміністративне провадження № К/990/26678/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі №420/23470/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які виразились у відмові застосувати січень 2008 року як базовий місяць при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 застосувати січень 2008 року як місяць, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року по справі №420/21252/21, та здійснити виплату донарахованих сум.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідачем подано до суду апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року визнано неповажними причини пропуску військовою частиною НОМЕР_1 строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі №420/23470/24 та відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про поновлення такого строку.
Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року.
09 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі №420/23470/24. Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та стаття 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено повністю.
На зазначене рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для надання апелянтом заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та наведення інших підстав поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення із зазначенням дати отримання копії рішення суду першої інстанції, та для надання доказів на підтвердження дати отримання копії рішення суду першої інстанції, за їх наявності та документу про сплату судового збору в сумі у загальній сумі 1 453,44 грн.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки про доставку електронного листа від 28 лютого 2025 року, копія ухвали апеляційного суду від 27 лютого 2025 року була доставлена до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" 27 лютого 2025 року о 18.00 год.
Таким чином, документ вважається доставленим апелянту 28 лютого 2025 року, а тому недоліки апеляційної скарги мали бути усунені у строк до 09 березня 2025 року включно.
Враховуючи вищевикладене, строк для усунення недоліків цієї апеляційної скарги закінчився, однак скаржником не виконано вказані вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року.
Станом на день постановлення цієї ухвали недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунуто. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від апелянта не надходило.
Суд апеляційної інстанції відзначив, що в ухвалі від 27 лютого 2025 року суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що в обґрунтування клопотання про поновлення строку вказано про причини пропуску строку звернення із відзивом на позовну заяву. Проте причини, які слугували підставою для пропуску строку звернення із апеляційною скаргою апелянт не зазначив.
Додатково колегія суддів апеляційної інстанції зауважила, що запровадження воєнного стану в якості підстави для поновлення строку, відповідно до частини першої статті 121 КАС України може враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, лише у тому випадку, коли пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.
Виходячи з нормативно-правового регулювання запровадження воєнного стану в державі, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу.
Апелянт не надав жодного письмового доказу, який би підтверджував об`єктивну, обґрунтовану поза розумним сумнівом, неможливість своєчасного, упродовж встановленого приписами процесуального закону строку, подати апеляційну скаргу на рішення суду у даній справі.
У сукупності викладені апелянтом доводи свідчать лише про допущення необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на апеляційне оскарження судового рішення.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.
Невмотивоване задоволення клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою до суду суб`єкта владних повноважень, утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення до судового захисту в тому числі фізичних та юридичних осіб, порушить принцип рівності сторін у адміністративному судочинстві (у даному випадку - за рахунок позивача у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на його користь).
Підсумовуючи зазначене, наразі відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Інших обґрунтувань поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження з доказами на їх підтвердження, з урахуванням викладених у веденому в апеляційній скарзі клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, в тому числі із зазначенням яким саме чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі, військовою частиною НОМЕР_1 не надано.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, отже строк на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі на підставі наведених апелянтом обґрунтувань поновленню не підлягає.
Відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Окрім того, апелянт не надав докази сплати судового збору за звернення із апеляційною скаргою.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає наявними підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував надмірно формальний підхід, не надавши належної оцінки: обставинам функціонування військового закладу в умовах правового режиму воєнного стану; специфіці бюджетного фінансування та обмежень, що мають системний характер у період воєнного стану.
Водночас, колегія суддів не погоджується з такими доводами скаржника, оскільки суд апеляційної інстанції надав оцінку зазначеним посиланням.
Суд звертає увагу, що посилання скаржника на неможливість сплати судового збору не є об`єктивною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 
Отже, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання повторної апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі №420/23470/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.Е. Мацедонська

М.І. Смокович