ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/1409/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) 26.01.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати за червень 2023 року додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”; 
- зобов`язати відповідача виплатити додаткову винагороду за червень 2023 року збільшену до 100000 грн у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що в період червня 2023 року він заступав в наряди з охорони Державного кордону України виконуючи бойові завдання щодо пошуку, виявлення та знищення диверсійно-розвідувальних груп ворога і виявлення та вогневого ураження повітряних цілей. Враховуючи, що виплата грошових коштів військовослужбовців здійснюється у поточному місяці за попередній, то в липні 2023 року він не отримав збільшеної додаткової винагороди, що мала бути нарахована за червень 2023 року.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.03.2024, залишеним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 29.12.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Бородавкіній С.В.
Ухвалою суду від 27.04.2026 прийнято справу до провадження судді Бородавкіної С.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що з 01.01.2023 і по теперішній час відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» (володільцем даних наказів є Генеральний штаб Збройних Сил України) підрозділ де проходив службу позивач виключений з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. Участі в зазначених заходах ОСОБА_1 у червні 2023 року не здійснював. Крім того, облік бойових розпоряджень в Журналі бойових дій не є підставою для нарахування військовою частиною НОМЕР_1 збільшеної додаткової винагороди, оскільки первісною умовою ведення даного журналу є фіксація бойових дій.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.
З 05.05.2022 старшого сержанта ОСОБА_1 мобілізовано на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 та зараховано на військову службу до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі наказу від 05.05.2022 № 177-ос (а.с.5).
Відповідно до витягу із журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) від 01.01.2023 № 47.2/29 дск (т.9) за Розділом I «Застосування підрозділів в охороні (обороні) державного кордону або веденні бойових дій» позивач був задіяний в організації служби за місцем дислокації населеного пункту АДРЕСА_1 з 01 по 22 червня 2023 року.
Підстави: бойові накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) від 31.05.2023 №362/дск; від 04.06.2023 № 368/дск, від 07.06.2023 № 396/дск, від 10.06.2023 № 407/дск, від 13.06.2023 № 424/дск, від 16.06.2023 № 441/дск, від 19.06.2023 № 451/дск. (а.с. 7-8).
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) від 19.06.2023 № 453-ОС було призупинено військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, виплату всіх видів забезпечення, звільнено з посади та вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язки військової служби ОСОБА_1 з 19.05.2023.
Підстава: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 травня 2025 року № 42023272320000145 за частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, лист Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 06.06.2023 року №14-787 вих-23 (а.с. 26).
Позивач вважає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства не виплачена йому додаткова винагорода до 100 000 тисяч гривень за червень 2023 року, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а тому звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі - № 2011-XII).
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року №661-IV (далі - Закон №661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Частиною першою статті 14 Закону України №661-IV визначено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством (стаття 16 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533 затверджено Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби (далі - Положення № 533) пунктом 1 якого установлено, що Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до пункту 5 Положення № 533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності, зокрема: організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління.
Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про Державну прикордонну службу України» та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що визначають види та розміри надбавок для виплат військовослужбовцям було розроблено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558).
Інструкцією № 558, зокрема, визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби.
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 217 і від 22 березня 2022 року № 350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (що набрала чинності 19 липня 2022 року та, за умовами пункту 2 цієї постанови, застосовується з 24 лютого 2022 року) затверджено низку змін до постанови КМУ № 168, зокрема у пункті 1 в абзаці 1 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно» замінив словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; крім того, постанова КМУ № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
30 липня 2022 року Адміністрація ДПС, посилаючись на пункт 2-1 постанови КМУ №168, видала наказ №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», який був уведений в дію з 01 серпня 2022 року (далі - наказ Адміністрації ДПС №392-/0/81-22-АГ), а з 01 грудня 2022 року був уведений в дію наказ Адміністрації ДПС від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (далі - наказ Адміністрації ДПС № 628/0/81-22-АГ), в якому був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
До 01.02.2023 виплата військовослужбовцям Держприкордонслужби додаткової винагороди, установленої постановою КМУ № 168 здійснювалася з урахуванням положень наказів Адміністрації ДПС від 31 березня 2022 року №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», від 30 липня 2022 року №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168».
З 01.02.2023 ці питання врегульовані Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ від 26 січня 2023 року № 36 (далі - Порядок № 36), який втратив чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 01 вересня 2023 року № 726, яким замість цього Порядку затверджено Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби України, що із змінами та доповненнями діють і дотепер.
Підпунктом 3 пункту 2 вказаного Порядку визначено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 36 встановлено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;
8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
У пункті 4 Порядку № 36 закріплено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Отже, реалізація права військовослужбовця ДПС на отримання збільшеної винагороди, установленої постановою КМУ № 168 перебуває у прямій залежності від результатів доведення підстав виникнення такого права. Це означає, що визначальним є встановлення факту виконання військовослужбовцем ДПС певного виду бойових (спеціальних) завдань у певний період, оскільки виплата такої винагороди залежить від попереднього установлення/доведення в судовому порядку обставин, за яких таке право виникає.
До матеріалів справи позивач надав копії бойових наказів № 396/дск та № 451/дск, відповідно до змісту яких наказано вступити на охорону та оборону державного кордону України прикордонному наряду «Пост спостереження» у складі, у тому числі ОСОБА_1 , який був ознайомлений із наказами, прийняв до виконання (а.с.68-79).
Відповідно до витягу з журналу службово-бойових дій на підставі бойових наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) відносно позивача від 31.05.2023 №362/дск; від 04.06.2023 № 368/дск, від 07.06.2023 № 396/дск, від 10.06.2023 № 407/дск, від 13.06.2023 № 424/дск, від 16.06.2023 № 441/дск, від 19.06.2023 № 451/дск. ОСОБА_1 був застований у складі свого підрозділу для організації служби у АДРЕСА_1 з 01.06.2023 по 22.06.2023. Описів бойових дій журнал не містить.
Аналізуючи зазначені докази, суд виходить із такого.
Населений пункт Радуль у спірний період не відносився до району ведення бойових дій.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що визначальним є факт виконання бойового наказу підрозділом, а не виключно географічна класифікація району.
Однак витяг з журналу службово-бойових дій у відповідній графі описів бойових дій не містить. У ньому заначено лише про організацію служби у АДРЕСА_1 з 01.06.2023 по 22.06.2023.
Для отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн самої лише наявності бойового наказу та несення служби на заставі/блокпосту недостатньо. Виплачується винагорода у максимальному розмірі за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з відсічі збройної агресії безпосередньо в районах їх ведення з урахуванням документального підтвердження, а саме, окрім бойового наказу, факт безпосереднього бою має бути зафіксований у журналі бойових дій прикордонної комендатури/загону, підтверджений бойовим донесенням (рапортом) про бойове зіткнення, обстріл з території Білорусі або затримання озброєної ДРГ.
При цьому, суд зазначає, що зазначені вище докази є підставою для отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень, нарахування якої має здійснюватися пропорційно дням виконання завдань за бойовим наказом. 
Отже з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивач має право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 тисяч гривень за період з 01.06.2023 по 22.06.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 тисяч гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за за період з 01.06.2023 по 22.06.2023; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 30 000 тисяч гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.06.2023 по 22.06.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням фактично виплачених сум.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії– задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30 000 тисяч гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.06.2023 по 22.06.2023.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30 000 тисяч гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.06.2023 по 22.06.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ). 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ).

Суддя С.В. Бородавкіна