Провадження №	2/447/1085/26 	
Справа №	447/1121/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/заочне/ 
02.07.2026 року         м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,
з участю: секретаря судового засідання Стемпель А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло»,
до відповідачки:  ОСОБА_1 ,
про стягнення заборгованості в сумі 34 239,40 грн.

за участю:
представник позивача: не з`явився;
відповідач: не з`явився

Обставини справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» звернулося до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на загальну суму 34 239,40 грн.
Ухвалою суду від 01.04.2026 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 07.05.2026.
В судове засідання 07.05.2026 сторони не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Поштовий конверт, яким суд направляв відповідачці копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із додатками, повернувся на адресу суду без вручення адресату, з підстав відсутності його за вказаною адресою.
У зв`язку із неявкою учасників справи в судове засідання 07.05.2026, розгляд справи було відкладено на 02.07.2026. 
В судове засідання 02.07.2026 учасники справи в черговий раз не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив розглядати справу на підставі наявних доказів. Відповідачка причин неявки не повідомила, на адресу суду повернулось поштове відправлення, яким суд направляв відповідачці судову повістку про виклик до суду на 02.07.2026, із відміткою установи зв`язку «одержувач відсутній за вказаною адресою».
Суд звертає увагу на те, що згідно з положеннями ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є зокрема: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до положень ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Отже, у разі якщо судова повістка направлена судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, відсутність відповідача за адресою проживання, на яку направлялася повістка, не може бути перешкодою для розгляду справи.
Відтак, оскільки судові повістки про виклик до суду було направлено відповідачці за зареєстрованою адресою її місця проживання, згідно встановленої судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, та такі повернулись без вручення адресату у зв`язку із його відсутністю за місцем проживання, відповідачка вважається такою, що була належним чином повідомлена про розгляд справи судом. 
Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).
У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
Однак, в жодне із призначених судом судових засідань, відповідачка не з`явилася, причини неявки суду, не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до норм ч.ч.1,3,4 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною 1 статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Статтею 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи той факт, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила причин неявки, відзив на позов не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи №447/1121/26 та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. 

Правова позиція позивача
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 19.11.2019 №329 ТОВ «Нафтогаз тепло» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ Львівської області.
Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання та гарячої води. Позивач забезпечив надання теплової енергії та гарячої води до приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , впродовж опалювальних періодів 2019-2020 років, 2020-2021 років 2021-2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років, 2024-2025, 2025-2026 років. Відповідач фактично користується послугами, які ТОВ «Нафтогаз Тепло» надає споживачам м. Новий Розділ у встановленому законом порядку від надання послуг ПТЕ та/або ПГВ не відмовлявся. У зв`язку з несвоєчасною сплатою за спожиті послуги та невнесення плати за абонентське обслуговування, в результаті чого станом на момент подачі даної позовної заяви, згідно з даних бухгалтерського обліку та прикладених до заяви розрахунків заборгованості у відповідача наявна заборгованість у розмірі 34 239,40 грн, з яких: 27 845,51 грн- заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, 1640,60 грн- плата за абонентське обслуговування ПТЕ, 3 637,97 грн- інфляційне збільшення, 1115,32 грн - 3% річних.

Правова позиція відповідача
Відповідачка не скористалася своїм процесуальним правом, відзив на позовну заяву не подала.

Фактичні обставини встановлені судом
Згідно з інформаційної довідки №465222910 від 23.02.2026 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 15).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №329 від 19.11.2019 (а.с. 9), ТОВ «Нафтогаз Тепло» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ.
Відповідно до актів про пуск теплоносія від 20.10.2021, 11.11.2022, 03.11.2023, 31.10.2024, 16.10.2025, позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10-14).
Відповідно до розрахунку заборгованості по платі за абонентське обслуговування за період 01.11.2021-31.01.2026 заборгованість складає 1 640,60 грн. (а.с. 8).
Відповідно до розрахунку заборгованості по платі за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період 01.11.2019-31.01.2026 заборгованість складає 27 845,51 грн. (а.с. 7).
Відповідно до розрахунку заборгованості 3%річних та інфляційної складової за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість складає 1 115,32 грн. та 3 637,97 грн. (а.с. 6).
На адресу відповідачки надсилалась вимога ТОВ «Нафтогаз» про сплату заборгованості, проте така залишена без належного реагування.

Оцінка суду
Відповідно до приписів ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Частиною другою ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що споживач зокрема зобов`язаний:  укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;  оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;
При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Відповідно до п.35, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (надалі - Правила № 830), розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. 
Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Згідно з абз. 4 п. 24 Правил № 830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Відповідно до п.38 Правил № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Відповідно до п. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_4 .
Позивач належним чином надавав послуги з постачання теплової енергії до будинку в якому знаходиться належна відповідачці квартира, однак відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, чим спричинила заборгованість перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» у сумі 34 239,40 грн.
Доказів відмови відповідачки від отримання послуг з постачання теплової енергії, матеріали справи не містять.
Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування.
Надати оцінку аргументам відповідачки суд позбавлений можливості, оскільки такий нею не наведений.
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Нафтогаз Тепло» заборгованість у розмірі 34 239,40 грн, яка складається із: заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії- 27 845,51 грн; плати за абонентське обслуговування ПТЕ -1640,60 грн; інфляційного збільшення - 3 637,97 грн; 3% річних- 1115,32 грн.

Судові витрати
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так при пред`явленні позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 3328, 00 грн судового збору.
Керуючись статтями 10,19, 81, 89, 259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» заборгованість у розмірі 34 239,40 грн, з яких 27 845,51 грн.- заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, в тому числі 1 640,60 грн.- плата за абонентське обслуговування ПТЕ, 3637,97 грн.- інфляційне збільшення, 1115,32 грн. - 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» судовий збір у розмірі 3 328,00 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло», код ЄДРПОУ 42399765, місцезнаходження 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Повне рішення складено 02.07.2026.

Суддя Роман ДЖУС