КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року справа №320/3778/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТООФІС» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНТООФІС» (далі - позивач) з позовом до Київської митниці (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26.10.2022р. № UA100380/2022/000078/2, від 27.10.2022р. № UA100380/2022/000079/2.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність рішень митного органу про корегування митної вартості товарів, адже подані до митного оформлення документи, в тому числі з метою підтвердження митної вартості, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Позивач наголошує на тому, що декларантом було надано відповідачу повний (вичерпний) пакет документів, що визначений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України) для цілей здійснення митного оформлення, в тому числі для визначення митної вартості товару за першим методом (ціна договору), а відповідач не зазначив, яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, йому не вистачає. Відповідачем правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
До суду від митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що під час здійснення митного контролю було встановлено, що подані позивачем для підтвердження митної вартості документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за спірні товари позивача. За змістом відзиву на позовну заяву, витрати на транспортування та завантаження товару є складовою митної вартості товарів і від умов поставки залежить розмір цих складових та особа, яка їх сплачує (продавець чи покупець). Оскільки з наданих документів неможливо встановити, що завантаження здійснено на майданчика продавця, і ці витрати поніс продавець, то відсутнє документальне підтвердження вартості витрат на завантаження товару. З урахуванням цього, вартість тари та пакувального матеріалу є складовою митної вартості. Отже, документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані декларантом не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
01.08.2021 між компанією NANTONG TOP ASIA COMPANY LIMITED (KHP) (далі - Продавець) та покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТООФІС» (Україна) (далі - Позивач) було укладено зовнішньоекономічний контракт N? 1-RNTA, за умовами якого Продавець продає, а Позивач купує спортивне обладнання, фітнес-аксесуари, спортивний одяг, взуття та аксесуари і оплачує за нього на умовах і відповідно до правил Інкотермс 2010.
На виконання вказаного контракту на митну територію України на адресу Позивача надійшов вантаж: у контейнері N? MSKU7205970 інвентар та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою: диск для штанги 40 штук, гантель набірна уні. кількістю 1 330 штук (далі - товар 1) вартістю 32 177,6 доларів США; у контейнері N? MRKU0306421 інвентар та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою: замок для грифу 210 шт., блок для йоги 980 шт., гриф вигнутий 70 шт., гантель цільна 670 комплектів, еспандер 870 шт., обтяжувач 190 комплектів, гантель набірна 440 шт., платформа балансувальна 70 шт., гиря 320 шт., вироби з пористої гуми: килимок для йоги 80 шт., апаратура масажна механічна: масажний м?яч 350 шт. (далі - товар 2) вартістю 30 451,7 доларів США.
У відповідності до рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) від 22.08.2022 N? 22TA1024 загальна вартість товару 1 та 2 склала 62 629,3 доларів США.
З метою митного оформлення товару 1 Київській митниці (далі - Відповіда) уповноваженим представником Позивача було подано митну декларацію від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740), товару 2 - митну декларацію від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863) з доданими до них відповідними документами.
До пакетів документів до вказаних декларацій входили:
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 22.08.2022 N? 22TA1024,
-коносамент (Bill of lading) від 22.08.2022 N? ZTJ2201925|CSMAZTJ,
- рахунок на оплату транспортних послуг від 14.10.2022 N? 3767,
- рахунок на оплату транспортних послуг від 25.10.2022 N? 3156, - рахунок на оплату транспортних послуг від 18.10.2022 N? 1128,
- довідка про транспортні витрати від 18.10.2022 N? 01-03/-116,
- довідка про транспортні витрати від 14.10.2022 N? 01-03/-181,
- митна декларація країни відправлення від 18.08.2022 N? 230220220022541387,
- прайс-лист від 30.06.2022 б/н,
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, що декларуються, від 01.08.2021 N? 1- RNTA,
- договір (контракт) про перевезення від 01.07.2021 N? 010721-86.
Крім вказаних вище документів були додатково включені до пакету документів, доданих до митної декларації від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740):
- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 20.10.2022 N? MSKU7205,
- довідка про транспортні витрати від 21.10.2022 б/н,
- договір (контракт) про перевезення від 01.03.2022 N? 010322-05,
- договір (контракт) про перевезення від 01.07.2021 N? Т789/21;
до пакету документів, доданих ДО митної декларації від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863):
- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 20.10.2022 N? MRKU030642-1,
- довідка про транспортні витрати від 21.10.2022 б/н.
У графі 12 вказаних вище митних декларацій була заявлена митна вартість товару, а саме, в митній декларації від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740) - 1 518 453,23 грн, в митній декларації від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863) - 1 566 40,92 грн.
Проте надані декларантом документи Відповідач не визнав достатніми для підтвердження митної вартості товару, і в електронних повідомленнях декларанту з посиланням на пункт 2 статті 52 та пункт 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) попросив надати додаткові документи.
У відповідь на вимоги про надання документів листами від 26.10.2022 Позивач повідомив Відповідача про надання усіх необхідних для підтвердження митної вартості документів.
Однак Відповідачем 26.10.2022 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N? UA100380/2022/000078/2, а 27.10.2022 - рішення про коригування митної вартості товарів N? UA100380/2022/000079/2 (далі - оскаржувані рішення), в яких зазначено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Претензії до наданих документів в оскаржуваних рішеннях Відповідач виклав у сімох пунктах графи 33.
Також Відповідач в оскаржуваних рішеннях зазначив, що розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. Другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів неможливо застосувати через відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв?язку з відсутністю відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. Натомість, у Відповідача наявна інформація, що є підставою для застосування другорядного методу 2г - резервного методу.
Джерелом інформації, яким користувався Відповідач при винесенні оскаржуваного рішення від 26.10.2022 N? UA100380/2022/000078/2 була митна декларація від 16.08.2022 N? 209140/2022/082834 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 3,77 USD/кг), оскаржуваного рішення від 27.10.2022 N? UA100380/2022/000079/2 - митні декларації від 21.06.2022 N?504080/2022/001608 та від 27.06.2022 N?100350/2022/606536 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 3,77 USD/кг).
Відповідно до граф 28 та 30 рішення від 26.10.2022 N? UA100380/2022/000078/2 заявлену декларантом митну вартість товару у розмірі 41 523,42 доларів США Відповідачем збільшено до 70 838,3 доларів США, а рішення від 27.10.2022 N? UA100380/2022/000079/2 митну вартість товару у розмірі 41 220,57 збільшено до 61 663,25 доларів США за курсом НБУ на день прийняття кожного з рішень.
Згідно з частинами 7 - 9 статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.
У відповідності до наведених норм МК України Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями Відповідача, подав митні декларації зі сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, заявленою декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Відповідачем,
- від 27.10.2022 № UA100380/2022/313262 у розмірі 343 041,36 грн,
- від 27.10.2022 № UA100380/2022/313312 у розмірі 239 219,25 грн, що підтверджується інформацією з графи «В» (Пордробиці розрахунків) вказаних декларацій.
Всього за двома митними деклараціями позивачем сплачено різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, заявленою декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем в оскаржуваних рішеннях, у розмірі 582 260,61 грн.
Не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
МК України №4495-VІ від 13.03.2012 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України. 
Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).
Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.
Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).
Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України). 
Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Разом з цим, якщо документи, зазначені в частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК України).
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту й достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Судом після дослідження оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості товарів встановлено, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за поданою ним митною декларацією.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.
Щодо посилання відповідача на відсутність в зовнішньоекономічному контракті купівлі-продажу товарів від 01.08.2021р. № 1-RNTA інформації про «торгівельну марку для врахування складової митної вартості на ліцензійні платежі».
Згідно з частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
У відповідності до частини 1 статті 1109 Цивільного кодексу України ліцензійний договір - це договір передачі права використання щодо об?єкта інтелектуальної власності.
Таким чином контракт купівлі-продажу товарів може містити інформацію, на відсутність якої в оскаржуваних рішеннях вказав Відповідач, тоді, коли предмет купівлі-продажу містить об?єкт права інтелектуальної власності.
Згідно з пунктом 3 Порядку включення суми роялті та інших ліцензійних платежів до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, під час визначення їх митної вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 N? 446, сума роялті та інших ліцензійних платежів під час визначення митної вартості оцінюваних товарів включається до ціни за таких умов:
- роялті та інші ліцензійні платежі стосуються оцінюваних товарів;
- покупець повинен сплачувати роялті та інші ліцензійні платежі прямо чи опосередковано, що є умовою продажу оцінюваних товарів незалежно від того чи закріплена така умова в договорі купівлі-продажу оцінюваних товарів;
- сума роялті та інших ліцензійних платежів не включена до ціни.
Жодних висновків про наявність вказаних умов оскаржувані рішення Відповідача не містить.
Щодо посилання відповідча на відсутність в пакетах наданих документів проформи-інвойсу та пакувального листа.
Проформа-інвойс - у міжнародній комерційній практиці документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари, містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа).
Проформа-інвойс може бути виписаний на відвантажений, але ще не проданий товар і навпаки. Відмінність від основного інвойсу також у тому, що деякі дані, наприклад, кількість одиниць у проформі-інвойсі попередні, і можуть змінитися в процесі узгодження остаточного замовлення. Також можуть змінитися моделі або артикули деяких товарів.
Пакувальний лист - супровідний документ до вантажу з переліком усіх видів, артикулів і сортів товарів, що перебувають у кожному товарному місці.
Форм проформи-інвойсу та пакувального листа, а також вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 53 МК України документом, який підтверджує митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об?єктом купівлі-продажу).
З урахуванням викладеного та з огляду на надання Відповідачу в пакетах документів рахунку-фактури (інвойсу) від 22.08.2022 N? 22TA1024, товаросупровідних документів, зокрема, коносаменту (Bill of lading) від 22.08.2022 N? ZTJ2201925ICSMAZTJ, а також міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) від 20.10.2022 N? MSKU7205 та від 20.10.2022 N? MRKU030642-1 слід зазначити, що:
по-перше, відсутні в пакетах документів проформа-інвойс та пакувальний лист не могли містити жодної інформації, додаткової до наявної у наданих Відповідачу документах;
по-друге, в оскаржуваних рішеннях відсутні будь-які пояснення щодо питань, з?ясування яких мали забезпечити відсутні проформа-інвойси та пакувальні листи.
Третій пункт містить претензію Відповідача, яка полягає у відсутності в пакетах наданих документів банківських платіжних документів, що свідчили б про оплату товарів зі 100% передплатою.
Слід зазначити, що відповідно до частин 4 та 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов?язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Наведені норми свідчать, що на питання правильності визначення митної вартості товарів момент оплати цих товарів, який є виключно предметом домовленості договірних сторін, не має жодного впливу.
У постанові Верховного Суду від 10.11.2020 в справі N? 280/1746/19 зазначено «у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв?язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості».
Щодо посилання відповідача на те, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано рахунки-фактури щодо транспортно-експедиційних послуг та довідки про транспортні витрати, які видані різними підприємствами (ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» та ТОВ «НАВІС ГРУП»). Графа 44 митних декларацій від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740) та від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863) містить інформацію щодо транспортно-експедиційного договору від 01.07.2021 N? 010721-86 з ТОВ «Хілдом Логістик». Згідно з міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) від 20.10.2022 N? MSKU7205 та від 20.10.2022 N? MRKU030642-1 перевезення товарів здійснювали РЕ «KUZMUK YAROSLAV» та LLC «All Trans» відповідно. На підставі викладеного Відповідачем зроблено висновок про ненадання декларантом документів, відповідно до яких погоджено питання, пов?язані з транспортуванням вантажів.
3 огляду на маршрут переміщення товару, обумовлений війною в Україні, для забезпечення транспортування товару різними видами транспорту з КНР до Європейського Союзу, а потім в Україну Позивач користується послугами не одного перевізника, що с його незаперечним правом.
Зазначене пояснює надання Відповідачу рахунків-фактур щодо транспортно-експедиційних послуг та довідок про транспортні витрати, виданих ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», ТОВ «Інтернешня Карго Сервіс Ейч.Ді» та ТОВ «НАВІС ГРУП».
Твердження Відповідача про посилання в графі 44 митної декларації від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740) тільки на транспортно-експедиційний договір від 01.07.2021 N? 010721-86 з ТОВ «Хілдом Логістик» помилкові. Крім зазначеного договору графа 44 містить також посилання на договір (контракт) про перевезення від 01.03.2022 N? 010322-05 з ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді», а також на договір (контракт) про перевезення від 01.07.2021 N? Т789/21, укладений Позивачем з ТОВ «НАВІС ГРУП».
Слід зазначити, що, вказавши в графі 44 митної декларації договір (контракт) про перевезення від 01.07.2021 N? Т789/21, декларант помилково позначив цей документ кодом « 4103» замість необхідного « 4301».
Однак Відповідач претензій щодо цієї помилки в оскаржуваному рішенні не виклав.
Таким чином графа 44 митної декларації від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740) містить посилання на три договори про перевезення, укладені Позивачем з трьома підприємствами, що забезпечували транспортування товару, та які видали надані Відповідачу рахунки-фактури щодо транспортно-експедиційних послуг та довідки про транспортні витрати.
Що стосується відсутності посилань на вказані вище договори (контракти) про перевезення від 01.03.2022 N? 010322-05 та від 01.07.2021 N? Т789/21 в графі 44 митної декларації від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863), то посилання на ці договори містять надані Відповідачу рахунки на оплату транспортних послуг.
3 огляду на факт наявності вказаних договорів, у разі необхідності отримати їх копії Відповідач мав повідомити декларанту, витребуваючи додаткові документи, обгрунтувавши при цьому, як за наявності відповідних рахунків-фактур та довідок про транспортні витрати договір про надання транспортно-експедиційних послуг може вплинути на результат визначення митної вартості товарів та контролю його правильності.
Щодо наявності в міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) від 20.10.2022 N? MSKU7205 та від 20.10.2022 N? MRKU030642-1 відомостей про перевезення товарів автомобільним транспортом РЕ «KUZMUK YAROSLAV» та LLC «All Trans», To Позивач, дійсно, не має договірних стосунків з цими підприємствами.
Однак згідно з пунктами 2.1 та 3.1.1 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.07.2021 N? Т789/21 між Позивачем та ТОВ «НАВІС ГРУП», яке забезпечувало перевезення товарів автомобільним транспортом, експедитор (Перевізник):
- бере на себе зобов?язання за плату і за рахунок замовника (Позивача) організувати виконання визначених договором послуг, пов?язаних з перевезенням вантажів у міжміському та міжнародному сполученні автомобільним транспортом....;
- на виконання доручення замовника (Позивача) здійснювати добір перевізників, агентів, інших третіх осіб, укладати угоди з третіми особами від свого імені договори та за рахунок замовника.
Вказані положення договору свідчать, що, організовуючи автомобільне перевезення товарів шляхом залучення інших перевізників, виконавець (Перевізник) діяв виключно в межах договору, укладеного з Позивачем.
Щодо посилання відповідача, яке стосується митної декларації країни відправлення від 18.08.2022 N? 230220220022541387, яку надано без урахування статті 254 МК України без перекладу, яка оформлена раніше інвойса від 22.08.2022 N?22TА1024 та яка містить суттєві розбіжності в характеристиках товару, а саме: кількість та вартість товару не співпадає із заявленими відомостями митній декларації від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863).
Перше з питань Відповідача щодо митної декларації країни відправлення стосується дати її оформлення.
Відповідь на зазначене питання залежить від змісту норм митного законодавства КНР, інформація про яке в позивача відсутня.
Однак, формулюючи питання, Відповідач не поставив під сумнів достовірність відомостей в інвойсі, не зіслався на порушення міжнародного чи національного митного законодавства.
Щодо наявності суттєвих розбіжностей в характеристиках товару в митній декларації країни відправлення від 18.08.2022 N? 230220220022541387 та в митній декларації від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863) слід зазачити таке.
Згідно з вказаною митною декларацією країни відправлення були оформлені товари, що переміщувалися на підставі інвойсу від 22.08.2022 N?22TA1024, та з метою декларування яких Відповідачу були надані дві митні декларації, тобто не тільки митна декларація від 26.10.2022 N? UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863), а й митна декларація від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740).
Загальні характеристики товарів, митне оформлення яких здійснено Відповідачем на підставі митних декларацій від 25.10.2022 N? UA100380/2022/313129 (довідковий номер 1740) та від 26.10.2022 N?UA100380/2022/313215 (довідковий номер 1863), повністю відповідають цим характеристикам, вказаним як в інвойсі від 22.08.2022 N?22TA1024, так і в митній декларації країни відправлення від 18.08.2022 N? 230220220022541387, про свідчить її офіційний переклад, доданий до даного позову.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, копія митної декларації країни відправлення може додатково вимагатися митним органом у разі, якщо надані документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином обґрунтування Відповідачем висновків про наявність у наданих до митного оформлення документах розбіжностей чи відсутності в них необхідних відомостей, на підставі своєї необгрунтованої оцінки митної декларації країни відправлення, включеної до пакету документів декларантом ініціативно, суперечить зазначеній вище нормі МК України.
Щодо доводів відповідача, які стосуються прайс-листа від 30.06.2022 N? б/н, який видано продавцем товару «NANTONG TOP ASIA COMPANY LIMITED» з посиланням на певне замовлення 76-0.22NOOS, який не містить опису торгівельної марки товарів, та в якому «відсутня особа відповідальна за видачу даного документу».
Прайс-лист, наданий Відповідачу, містить інформацію про вартість товару за одну пару, а дані про кількість товару в ньому відсутня, у зв?язку з чим він не може стосуватися разової поставки.
Стосовно посилань Відповідача на відсутність у прайс-листі тої чи іншої інформації, то наданий Відповідачу документ містить усю інформацію про товари, необхідну покупцю.
Крім того відповідно до частини 3 статті 53 МК України, як і копія митної декларації країни відправлення, такі документи, як прейскуранти (прайс-листи) виробника можуть додатково вимагатися митним органом у разі, якщо надані документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Однак у даному випадку Відповідач свою суб?єктивну оцінку прайс-листа, включеного до пакету документів декларантом ініціативно, використовує для обгрунтування висновків про наявність у наданих до митного оформлення документах або розбіжностей, або відсутності в них необхідних відомостей, що суперечить зазначеній вище нормі МК України.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду, що міститься в постанові від 23.10.2020 у справі N? 810/690/17, прайс-лист, по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, а по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-трете, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість відомостей у прайс-листі, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Щодо посилання відповідача на наявність у митного органу інформації щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не грунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.
Претензію, яка полягає у наявності інформації про вищу митну вартість подібного товару Відповідач виклав без конкретизації, якої саме інформації. Також послався на наявність підстав вважати, що заявлена декларантом митна вартість не грунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. При цьому, процитувавши норми Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ), Відповідач не навів жодних пояснень, чому заявлена декларантом митна вартість не відповідає поняттю «дійсна вартість».
Крім того, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені у митному відношенні із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена, зокрема, в постанові від 31.03.2020 у справі N? 826/12344/15.
З урахуванням викладеного зазначені вище претензії Відповідача до наданих декларантом документів не можуть бути підставою для сумнівів у достовірності визначеного розміру митної вартості товарів та винесення оскаржуваних рішень.
Крім того у відповідності до наведених вище норм МК України, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Відповідач повинен був вказати в оскаржуваних рішеннях, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відтак, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також те, що пов`язаність продавця та позивача вплинула на рівень митної вартості спірного товару.
Зі змісту спірного рішення відповідача слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.
Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).
В постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15 Верховний Суд зауважив на тому, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Судом встановлено, що відповідач у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів лише зазначив номер та дату митної декларації, використаної ним, як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому, відповідач усупереч вищезазначеним вимогам Правил, не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. Спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.
Разом з тим, у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15 Верховний Суд зауважив на тому, що сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.
З цих підстав оскаржуване рішення про коригування митної вартості не можна визнати обґрунтованим, оскільки саме лише посилання на митні декларації із зазначенням задекларованої митної вартості та опису товару не дозволяє пересвідчитись у тому, що цей товар був подібним товару, що імпортується позивачем, як і перевірити чи характеристики оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, могли бути порівнювані для цілей визначення митної вартості товару. 
Доведення таких обставин покладено саме на митний орган, як і викладення пояснень щодо зроблених коригувань виходячи з порівняльного аналізу характеристик товарів, умов поставки, комерційних умов тощо (згідно з викладеними вище вимогами до оформлення рішення про коригування митної вартості товарів) для цілей дотримання встановлених митним законодавством вимог при здійсненні коригування заявленої митної вартості товарів.
Відтак, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.
Таким чином, висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі референтної митної декларації, зазначеної в графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів, є протиправним.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.
Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача у відповідності до вимог приписів ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТООФІС» (код ЄДРПОУ 33540678; місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Пушкинська, буд. 23-А) до Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8А) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.
2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8А) про коригування митної вартості товарів від 26.10.2022р. № UA100380/2022/000078/2, від 27.10.2022р. № UA100380/2022/000079/2.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТООФІС» (код ЄДРПОУ 33540678; місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Пушкинська, буд. 23-А) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8А) судові витрати в розмірі 8733,91 грн. (вісм тисяч сімсот тридцять три грн. 91 коп.).
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.