Справа № 152/1627/25
2/152/158/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

27 квітня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді – Роздорожної А.Г.
за участі секретаря судового засідання – Сербіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження по суті цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант»
вимоги позивача: про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
учасники справи:
позивачка ОСОБА_1 ,
представник позивачки - адвокат Височанська А.В.,
представник відповідача - адвокат Смірнов С.М.,
після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.
1. Позивачка звернулася до суду з цим позовом та вказала, що 28 травня 2024 року у м. Шаргород сталася дорожньо-транспортна пригода за участю кількох транспортних засобів, яка виникла з вини відповідача ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем Nissan Qashqai, під час виконання повороту ліворуч не переконався у безпечності маневру та не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, внаслідок чого допустив зіткнення. У результаті ДТП було пошкоджено, зокрема, і належний позивачці автомобіль. Позивачка вказує, що постановою суду відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Водночас іншу особу, яка також перевірялася у межах адміністративного провадження, визнано невинуватою у зв`язку з відсутністю складу цього правопорушення. Після настання ДТП позивачка повідомила страхову компанію відповідача про подію та надала свій транспортний засіб для огляду, однак із заявою про виплату страхового відшкодування звернулася пізніше, у зв`язку з очікуванням завершення розгляду адміністративної справи. Страховик відмовив у здійсненні виплати, посилаючись на пропуск передбаченого законом однорічного строку звернення. Позивачка зазначає, що внаслідок ДТП її транспортному засобу було завдано значних механічних пошкоджень, а відповідно до проведеної оцінки розмір матеріальної шкоди становить 92 090 грн. Крім того, вона понесла витрати на проведення оцінки збитків у сумі 10 000 грн, а також витрати на правову допомогу. Також позивачка вказує, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля тривалий час вона була позбавлена можливості користуватися ним, що спричинило істотні незручності у повсякденному житті, зокрема необхідність користування платними транспортними послугами для догляду за хворою матір`ю. З огляду на це позивачка вважає, що їй завдано моральної шкоди, яку оцінює у 25 000 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, моральну шкоду, а також понесені нею судові витрати (а.с.2-4).
2. На підтвердження позовних вимог позивачка надала: копію свого паспорта та свідоцтва про народження; копію свідоцтва про укладення шлюбу; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копію протоколу огляду транспортного засобу; копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду; копію страхового полісу; копію повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування; копію постанов Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року та 1 серпня 2025 року; копію висновку експерта; копію звіту з оцінки матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля з фототаблицями; копію виписки-епікриза із медичної картки.
3. 29 січня 2026 року від представника відповідача – адвоката Смірнова С.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що вважає вимоги позовної заяви безпідставними і необґрунтованими. На думку представника відповідача, позивачкою не доведено факту завдання моральної шкоди, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження моральних чи фізичних страждань, їх характеру, обсягу та причинного зв`язку з діями відповідача. Обґрунтування моральної шкоди зводиться лише до необхідності догляду за хворою матір`ю, що саме по собі не є достатньою підставою для її відшкодування у заявленому розмірі. Крім того, відсутні будь-які медичні чи інші документи, які б підтверджували погіршення психоемоційного стану позивачки. Також представник відповідача наголошує, що відшкодування моральної шкоди має виключно компенсаційний характер та повинно відповідати принципам розумності, справедливості й співмірності, не призводячи до безпідставного збагачення позивача. Крім цього, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, а тому обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового ліміту покладається на страховика. Позивачка звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування з порушенням встановленого законом строку, у зв`язку з чим отримала відмову. На думку відповідача, така обставина не може бути підставою для покладення обов`язку відшкодування шкоди на нього, оскільки позивачка мала можливість своєчасно реалізувати своє право на отримання страхового відшкодування. Окрім цього, розмір заявленої матеріальної шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому вимоги про її стягнення з відповідача є передчасними та заявлені до неналежного відповідача. З урахуванням викладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.81-85).
4. 4 лютого 2026 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якому вона зазначила, що відзив відповідача подано з пропуском встановленого судом строку, тому просила не брати його до розгляду та вирішити справу за наявними матеріалами. Також вказала, що належним чином повідомила страхову компанію про ДТП, однак отримала відмову у виплаті страхового відшкодування, яку надала як доказ у справі (а.с.90).
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
5. 20 січня 2026 року від представника відповідача – адвоката Смірнова С.М. надійшла заява про допуск до справи в якості представника відповідача та про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с.75-76).
6. 9 лютого 2026 року від позивачки надійшло клопотання, у якому вона просила залучити до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (а.с.92).
7. 16 лютого 2026 року від представника відповідача – адвоката Смірнова С.М. надійшла заява, у якій він просив розгляд клопотання про залучення третьої особи у підготовчому судовому засіданні проводити у відсутність відповідача та його представника, не заперечував щодо його задоволення, разом з тим зазначив про те, що ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» може бути залучена до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.98).
8. 12 березня 2026 року представник відповідача – адвокат Смірнов С.М. подав клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати із канцелярії Шаргородського районного суду Вінницької області справи про адміністративні правопорушення №152/806/24 та №152/807/24 (а.с.105-106).
9. 12 березня 2026 року від представника відповідача – адвоката Смірнова С.М. надійшла заява, у якій він просив підготовче судове засідання провести без його участі та без участі відповідача, за результатами підготовчого засідання призначити справу до судового розгляду (а.с.108).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
10. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Цією ухвалою встановлено відповідачу строк до 20 січня 2026 року для надання відзиву на позов (а.с.72).
11. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові (а.с.73). За наданою суду виконавчим комітетом Шаргородської міської ради від 15 грудня 2025 року інформацією, відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана в позові (а.с.71). Згідно з поштовими повідомленням, відповідач отримав вказані документи 23 грудня 2025 року (а.с.74).
12. Ухвалою суду від 20 січня 2026 року підготовче судове засідання відкладено на 16 лютого 2026 року (а.с.79).
13. Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року підготовче судове засідання по справі відкладено, залучено до розгляду у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та запропоновано третій особі в строк до 12 березня 2026 року надати свої пояснення щодо позову (а.с.102).
14. Ухвалою суду від 12 березня 2026 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Цією ж ухвалою зобов`язано канцелярію Шаргородського районного суду надати для огляду в судовому засіданні матеріали справ про адміністративні правопорушення №152/806/24 та №152/807/24 (а.с.112).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.
15. Відповідно до копії паспорта та свідоцтва про народження позивачки, ОСОБА_3  народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гибалівка Жмеринського району Вінницької області (а.с.10-11, 13).
16. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 12 січня 1984 року зареєстрували шлюб у Гибалівській сільській раді Шаргородського району вінницької області, актовий запис №1. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.14).
17. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є власницею легкового автомобіля Nissan Qashqai, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.15).
18. Згідно з копією протоколу огляду транспортного засобу № 24/404 від 28 травня 2024 року автомобіль Nissan Qashqai має численні механічні пошкодження кузова та його елементів (деформації, вм`ятини, подряпини), які мають істотний характер та впливають на технічний стан транспортного засобу (а.с.16-18).
19. Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 28 травня 2024 року, позивачка повідомила ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», що дорожньо-транспортна пригода сталася у м. Шаргород по вул. Г. Майдану за участю автомобіля Nissan Qashqai, який на момент події перебував у нерухомому стані, при цьому інший транспортний засіб здійснив зіткнення з ним, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження передньої, задньої та бокових частин, зокрема бампера, крил та інших елементів кузова і ходової частини (а.с.19).
20. Згідно з копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №216444963, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Nissan Qashqai (державний номер НОМЕР_2 ) була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зі строком дії з 25 серпня 2023 року по 24 серпня 2024 року (а.с.20).
21. Відповідно до листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 7 серпня 2025 року, страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском встановленого законом річного строку подання заяви про страхове відшкодування (а.с.21).
22. Згідно з копією постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року по справі №152/806/24, ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 28 травня 2024 року о 18 годині 25 хвилин в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області по вулиці Героїв Майдану, керуючи автомобілем «NISSAN QASHQAI», державний номерний знак НОМЕР_3 , при виконанні повороту ліворуч не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався на зустріч та допустив з ним зіткнення, в результаті чого автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_4 допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN QASHQAI» державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «ВАЗ2131», державний номерний знак НОМЕР_5 . Внаслідок ДТП усі автомобілі отримали механічні пошкодження. За вчинення цього адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.22-23). В судовому засіданні була досліджена справа №152/806/24, з якої вбачається, що позивачку, як потерпілу від вищевказаної ДТП, в судове засідання не викликали.
23. Відповідно до копії постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 серпня 2025 року по справі №152/807/24, провадження у справі відносно ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю у його діях події і складу цього адміністративного правопорушення. В цій справі постановою суду від 1 липня 2024 року було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Висновок експерта надійшов до суду 21 липня 2025 року (а.с.24-25). В судовому засіданні була досліджена справа №152/807/24, з якої вбачається, що в судове засідання викликали всіх учасників вищевказаної ДТП, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
24. Згідно з копією висновку експерта від 14 липня 2025 року №2215/2216/24-21, в заданій дорожній ситуації, перед ДТП, що мала місце 28 травня 2024 року в м. Шаргород, на вул. Героїв Майдану, о 18-25 год, водій автомобіля «Volkswagen» з номерним знаком НОМЕР_6 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до технічних норм вимог п.п.12.4, 12.3 а водій автомобіля «Ніссан Кашкай» з номерним знаком НОМЕР_7 ОСОБА_2 у відповідності до технічних норм п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen» з номерним знаком НОМЕР_6  ОСОБА_7 не мав технічної можливості попередити подію даної ДТП шляхом виконання норм вимог п.п 12.4, 12.3 ПДР України, а можливість попередження події ДТП, що сталася 28 травня 2024 року в м. Шаргород, на вул. Героїв Майдану, о 18-25 год у водія автомобіля «Ніссан Кашкай» з номерним знаком НОМЕР_7 ОСОБА_2 забезпечувалась виконанням ним технічних норм вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, для чого у нього не існувало перешкод технічного характеру. Зіткнення автомобілів «Volkswagen» з номерним знаком НОМЕР_6 та «Ніссан Кашкай» з номерним знаком НОМЕР_7 під час ДТП, що мала місце 28 травня 2025 року в м. Шаргород, на вул. Героїв Майдану, о 18-25 год, сталося на смузі руху, по якій рухався ОСОБА_7 .. В заданій дорожній ситуації в діях водія «Ніссан Кашкай» з номерним знаком НОМЕР_7 ОСОБА_2 вбачається невиконання вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які, технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. З технічної точки зору, причиною виникнення події ДТП, що сталася 28 травня 2024 року в м. Шаргород, на вул. Героїв Майдану, о 18-25 год, стала невідповідність дій водія «Ніссан Кашкай» з номерним знаком НОМЕР_7 ОСОБА_2 технічним нормам вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Швидкість руху автомобіля «Volkswagen» з номерним знаком НОМЕР_6 до моменту ДТП з огляду на наявні на транспортних засобах механічні пошкодження та інших відомостей з матеріалів адміністративної справи, складала величину близько 60 км/год (а.с.26-37).
25. Відповідно до копії звіту №7/24 від 30 листопада 2024 року, складеного оцінювачем СПД ОСОБА_8 , проведено оцінку матеріального збитку, завданого автомобілю Nissan Qashqai, 2007 року випуску, що належить ОСОБА_1 , унаслідок ДТП. Розмір збитку без урахування ПДВ визначено у сумі 92 090 грн (а.с.38-64).
26. Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера №7/24, вартість звіту №7/24 від 30 листопада 2024 року складає 10000 грн (а.с.65).
27. Відповідно до копії виписки-епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №4765, ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні з 28 травня 2024 року по 30 травня 2024 року, де їй встановлено діагноз — вивих плеча (старий вивих лівого плеча), проведено закриту репозицію вивиху під знеболенням, після чого кінцівку зафіксовано; стан після лікування – задовільний (а.с.66).
28. Згідно з копією страхового поліса № АТ/3642850 ТДВ СК «Альфа-Гарант», застраховано цивільну відповідальність власника автомобіля Nissan Qashqai, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , поліс був чинним на момент ДТП (а.с.86).
29. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.
V. Оцінка Суду.
30. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
31. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
32. Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
33. Підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167, 1187 ЦК України.
34. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується особою,яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду,оренди тощо)володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом,використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
35. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
36. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
37. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
38. Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
39. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
40. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
41. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
42. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
43. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви (пункт 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
44. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
45. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ( підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
46. У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18)).
47. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №752/11365/21 від 8 жовтня 2025 року з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності».
48. Судом встановлено, що 28 травня 2024 року в м. Шаргород сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», порушив вимоги пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року у справі №152/806/24, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а також висновком експерта №2215/2216/24-21 від 14 липня 2025 року. Внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено належний позивачці автомобіль «Nissan Qashqai», що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу та звітом про оцінку матеріального збитку, відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди становить 92 090 грн, а також понесено витрати на проведення оцінки у сумі 10 000 грн. Суд враховує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», і позивачка подала в цю страхову компанію повідомлення про ДТП 28 травня 2024 року. Справа про адмінісративне правопорушеня відносно відповідача розглядалася судом у відсутність позивачки, її в судове засіданні взагалі не викликали, відтак вона не могла знати про те, що постанова відносно ОСОБА_2 була винесена 12 червня 2024 року. ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 були пристуні під час розгляду справи про адміністративне правопорушеня відносно ОСОБА_7 .. При цьому всі власники та водії автомобілів, які були пошкоджені внаслідок ДТП 28 травня 2024 року погодились на проведення автотехнічної експертизи, яка і встановила єдиного винуватця цієї ДТП - відповідача. До того як судом було винесено постанову відносно ОСОБА_7 , тобто до 1 серпня 2025 року позивачка не могла знати про невинуватість в ДТП ОСОБА_7 .. Відтак за будь-яких умов дії позивачки в даному випадку назвати недобросовісними не можна. 
49. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
50. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З урахуванням вищевикладеного, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

51. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
52. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
53. В даному випадку страховик відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском нею строку звернення, що не позбавляє позивачку права на відшкодування шкоди безпосередньо з особи, яка її завдала. 
54. Згідно із частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
55. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України).
56. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди`обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
57. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
58. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.
59. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
60. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
61. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
62. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
63. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
64. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки пошкодження автомобіля, тривала неможливість користування ним та пов`язані з цим побутові труднощі дійсно спричинили позивачці моральні страждання. Однак заявлений розмір моральної шкоди у 25 000 грн є завищеним, а тому з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн.
65. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
VI. Розподіл судових витрат.
66. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
67. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,20 грн (а.с.1) слід стягнути з відповідача на користь позивачки.
68. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
69. Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
70. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
71. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
72. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
73. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надала суду договір-доручення про надання правничої (адвокатської) допомоги від 2 грудня 2025 року, відповідно до якого сума гонорару визначена у твердій грошовій сумі 15000 грн, акт виконаних робіт (наданих послуг) та розрахунок суми гонорару на правничу допомогу від 2 грудня 2025 року, копію прибуткового касового ордера від 2 грудня 2025 року на суму 15000 грн.
74. Проаналізувавши надані представником позивача документи, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу у цій справі, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності, суд вважає, що розмір вказаних витрат є цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
З цих підстав, 
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України , Суд, -
у х в а л и в :
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант»), про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 92090 (дев`яносто дві тисячі дев`яносто) грн та моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) грн .
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп., за проведення оцінки матеріального збитку пошкодженого майна у розмірі 10000 (десять тисяч) грн та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне рішення суду складено 5 травня 2026 року.
Ім`я (найменування) учасників :
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_8 , ід.№ НОМЕР_9 , мешканка АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Височанська Альона Володимирівна, що знаходиться по вул. Одеська, 9/15 в м. Жмеринка Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №519, видане не підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 27 листопада 2006 року №11, діє на підставі ордеру серії АВ №1254113 від 2 грудня 2025 року;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_10 , ід.№ НОМЕР_11 , зареєстрований мешканець АДРЕСА_2 .
Представник відповідача: адвокат Смірнов Сергій Михайлович, який знаходиться по вул. Київська, 12 оф.2, в м. Жмеринка Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №000439, видане на підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області від 20 лютого 2019 року №2, діє на підставі ордеру серії АВ№1266179 від 19 січня 2026 року. 
Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», що знаходиться по бульвару Лесі Українки, 26 в м. Київ, код ЄДРПОУ 32382598.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА