КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 754/1497/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6153/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києвавід 01 жовтня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Буша Н.Д.,-
встановив:

У січні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 088577-КС-012 від 06 липня 2024 року у розмірі 66 841 грн 00 коп., що складається із: прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп.; прострочених платежів по відсотках у розмірі 44 724 грн 75 коп.; прострочених платежів за комісією у розмірі 2 116 грн 25 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 липня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено кредитний договір № 088577-КС-012, товариством надано кредитні кошти у розмірі 20 000 грн 00 коп.
ТОВ «Бізнес Позика» зазначало, що відповідачем порушені умови вказаного кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 66 841 грн 00 коп.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києвавід 01 жовтня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 088577-КС-012 від 06 липня 2024 року у загальному розмірі 66 841 грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 088577-КС-012 від 06 липня 2024 року у розмірі 66 841 грн 00 коп., що складається із: прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп.; прострочених платежів по відсотках у розмірі 44 724 грн 75 коп.; прострочених платежів за комісією у розмірі 2 116 грн 25 коп.
Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 06 липня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено кредитний договір № 088577-КС-012, сума кредиту - 20 000 грн 00 коп. Колегією суддів досліджено кредитний договір через підсистему «Електронний суд».
За п. 2.4 договору стандартна процентна ставка за кредитом в день 1, 5 % фіксована, знижена процентна ставка - 1, 14874498 % фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору.
Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку
Згідно п. 3.1. договору кредитодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит у сумі, вказаній у п. 2.1 договору, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 договору.
Відповідно до п. 2.10 та п. 2.11 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 19 646, 74 %, денна процентна ставка - 1, 16 %. 
Підписуючи кредитний договір та анкету клієнта, ОСОБА_1 зазначила номер електронного платіжного засобу - НОМЕР_1.
ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяте на себе зобов`язання та здійснило перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн».
Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Бізнес Позика» зазначило, що  ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погасила. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 66 841 грн 00 коп., що складається із: прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп.; прострочених платежів по відсотках у розмірі 44 724 грн 75 коп.; прострочених платежів за комісією у розмірі 2 116 грн 25 коп.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» надало: кредитний договір № 088577-КС-012 від 06 липня 2024 року; розрахунок заборгованості; довідку про стан заборгованості; анкету клієнта; повідомлення про перерахування кредитних коштів.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв  інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиціїукласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
За ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Встановлено, що кредитний договір № 088577-КС-012 від 06 липня 2024 рокупідписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів, вказано номер телефону, паспортні дані та електронну пошту ОСОБА_1 .
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не було б укладено.
Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1  (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надано. 
Колегія суддів звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Відтак, підписання відповідачем кредитного договору № 088577-КС-012 від 06 липня 2024 року підтверджено належними та допустимими доказами.
Зміст кредитного договору свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в договорі вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між первісним кредитором та відповідачем.
Так, ст. 31 Закону України «Про платіжні послуги» прямо зобов`язує платіжного оператора надавати детальну інформацію про платіжну операцію (ч. 4 для платника, ч. 5 для отримувача, а також ч. 3, якщо є послуга ініціювання платежу). Це підтверджує право кредитора (як платника) та позичальника (як отримувача) вимагати таку інформацію.
Пункти 4 та 5 частини 4 та 5 вказаної статті відповідно чітко визначають, яка інформація має бути надана після виконання операції. Це включає: відомості для ідентифікації операції (що є суттю звіту/листа, який кредитор отримує від платіжного оператора); інформацію про отримувача (номер картки/рахунку позичальника), суму платіжної операції, дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача.
Кредитор ТОВ «Бізнес Позика» є фінансовою, а не банківською установою. Враховуючи положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Надана позивачем інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» № 2907/01 від 17 січня 2025 року містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , визначену відповідачем в кредитному договорі, що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений кредитний договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу. Кредитний договір укладено 06 липня 2024 року о 21 год 02 хв. та грошові кошти перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 06 липня 2024 року о 21 год 02 хв.
Враховуючи, що платіжні операції в даному випадку здійснювалися через небанківську платіжну систему, відтак, вказана інформаційна довідка є належним первинним документом, що підтверджує транзакцію про перерахування на банківський рахунок № НОМЕР_1 - 20 000 грн 00 коп.
Крім того, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року витребувано у АТ «Універсал Банк»: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) або на ім`я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи);письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за 06 липня 2024 року.
Листом АТ «Універсал Банк» від 04 серпня 2025 року повідомлено про те, що  ОСОБА_1 емітовано карту №  НОМЕР_1 та підтверджено зарахування 06 липня 2024 року кредитних коштів у розмірі 20 000 грн 00 коп.
Відтак, колегія суддів вважає доведеним факт отримання  ОСОБА_1  кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп. за договором № 088577-КС-012 від 06 липня 2024 року, проте останньою не виконано взяті на себе зобов'язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, кошти не повернуто.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1  на користь ТОВ «Бізнес Позика» кредитної заборгованості. Разом з тим, колегія суддів не погоджується із розміром такої заборгованості.
Згідно паспорту споживчого кредиту комісія за надання кредиту становить 3 000 грн 00 коп.
Так, закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
За ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи, що ТОВ «Бізнес Позика» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, відтак, положення пункту паспорту споживчого кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати за обслуговування/надання кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Колегія суддів вважає, що звертаючись до суду із позовною заявою, ТОВ «Бізнес Позика» безпідставно та необґрунтовано заявлено вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по прострочених платежах за комісією у розмірі 2 116 грн 25 коп.
Розв'язуючи спір, судом першої інстанції не взято до уваги вищевикладене та помилково задоволено вимоги в частині суми прострочених платежів за комісією, яка не може бути стягнута із ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування».
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика»» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 64 724 грн 75 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп. та заборгованості по процентах у розмірі 44 724 грн 75 коп.
У задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по прострочених платежах за комісією у розмірі 2 116 грн 25 коп. слід відмовити, оскільки вказана вимога не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необгрунтовано стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за завищеними відсотками, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач погодилась із усіма запропонованими істотними умовами кредитування, типом, розміром та вартістю кредиту, строком дії договору та процентною ставкою. Підписавши договір, ОСОБА_1 систематично користувалася наданими кредитними коштами та частково сплачувала кредитну заборгованість, чим висловлювала свою згоду із запропонованими банком умовами щодо нарахування та сплати таких відсотків.
Доводи апеляційної скарги про те, що провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості у розмірі 40 291 грн 10 коп. підлягає закриттю у зв`язку із частковим погашенням відповідачем кредитної заборгованості, колегія суддів відхиляє, оскільки за наявності належних доказів на підтвердження проведеної оплати, відповідач має можливість звернутися до виконавчої служби для зарахування вказаних грошових коштів та зменшення суми заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 01 жовтня 2025 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення вимог в порядку розподілу судових витрат: з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позитка» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у 2 344грн 88 коп.; з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненнюсудовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 91 грн 86 коп.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду міста Києвавід 01 жовтня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення суду.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 088577-КС-012 у розмірі 64 724 грн 75 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 44 724 грн 75 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 344 грн 88 коп. 
Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь  ОСОБА_1  судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 91 грн 86 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 30 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко