Справа № 462/3594/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 липня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., з участю захисника Клострейх О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП, 
встановив:
ОСОБА_1 о 23.15 год 18.04.2026 у м. Львові по вул. Кульпарківська, 226А керував транспортним засобом «Dodge Durango» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу AlkotestDrager 6810 ARJL – 0264, результат огляду 1,72 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР України.
У суді ОСОБА_1 заперечив факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що близько 13 години 18.04.2026 випив пляшку пива ємністю 0,5л, однак увечері цього ж дня виникла необхідність у тому, щоб поїхати за препаратами інсуліну, а відтак був змушений сісти за кермо. На місці зупинки транспортного засобу ним двічі проходився огляд на стан сп`яніння, при цьому перший раз забір повітря перед проходженням огляду проводився, однак прилад 7510 показав не зрозумілий результат. Після чого, інший екіпаж поліції привіз прилад 0264, який показав результат огляду 1,72 проміле, однак забір повітря перед проходженням огляду не проводився. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Клострейх О.В. подала клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування даного клопотання покликається на те, що працівники поліції, спілкуючись з ОСОБА_1 , пропонуючи незаконний огляд на стан сп`яніння, не повідомили особі про наявність у неї конкретних ознак сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Процедура огляду не відповідає вимогам настанови з експлуатації газоаналізатора, оскільки працівник поліції здійснив пробний забір повітря без встановленого у фіксаторі мундштука. Даний факт однозначно ставить під сумнів відсутність алкоголю чи інших речовин, що можуть впливати на роботу приладу у мундштуці, а отже виникає також сумнів у достовірності отриманих результатів огляду ОСОБА_1 . Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не засвідчені печаткою, що свідчить про порушення процедури оформлення, що є підставою для виключення цього доказу з матеріалів справи як недопустимого. Отже, неналежне документування факту складання та ознайомлення Направлення свідчить про істотне порушення процедури. Також зазначає, що спеціальний технічний пристрій газоаналізатор «ARJL 0264 ALKOTEST 6820 не видався екіпажу патрульної поліції, до складу якого входить командир 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області поліцейський ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів законного використання технічного засобу вимірювання, результати огляду не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, а отже відсутні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, доведена. З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Просила закрити провадження у справі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Згідно п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У відповідності до п. 9, 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я; з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
Як вбачається з матеріалів даної справи, огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу. 
З метою повного з`ясування усіх обставин справи, у судовому засіданні було детально оглянуто та проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644406 від 19.04.2026 та додані до нього матеріали, зокрема акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат приладу AlkotestDrager 6820 ARJL – 0264, результат огляду 1,72 проміле, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оглянутий диск з відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 18.04.2026, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.04.2026, рапортом.
Відтак, як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, останній зазначає, що випив в обідню пору пляшку пива, а ввечері сів за кермо. Окрім цього, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також погодився з результатом огляду - 1,72 проміле та відмовився проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому жодних зауважень чи заперечень останнім не зазначено.
Щодо клопотання захисника про визнання процедури огляду ОСОБА_1 безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а сам огляд та його результати недійсними, суд зазначає наступне.
За клопотанням захисника, на запиту суду були надані копії сертифіката відповідності (якості) та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ARJL 0264 Alkotest 6820, сертифікати якості на мундштуки Drager Alkotest Mouthpieces Standart, яким проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 18.04.2026, з яких вбачається, що такі відповідають вимогам ДСТУ, Технічного регламенту щодо медичних виробів. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 31.10.2026. 
З дослідженого відеозапису вбачається, що поліцейським надано запакований мундштук ОСОБА_1 для огляду на предмет герметичності пакування, який був розпакований самим ОСОБА_1 , надалі поліцейський затискає кнопку на приладі Драгер, чим вмикає його для застосування. Перед тим як вставити мундштук на приладі Драгер відображено напис «ГОТОВО», що значить готовність такого приладу до забору повітря видихуваного водієм. Надалі ОСОБА_1 почав процедуру продувки Драгер, внаслідок чого зафіксовано результат 1,72 проміле. На місці зупинки останній не заперечував, що він керував транспортним засобом та погодився з результатом газоаналізатора Драгер. 
Доводи захисника, що контрольний забір повітря приладом Драгер не проводився перед тим, як ОСОБА_1 за допомогою такого приладу проходив огляд, суд вважає безпідставними, так як відповідно до технічних характеристик газоаналізатора «Драгер», прилад розпочинає свою роботу з контрольного забору повітря, без такого контрольного забору використання приладу буде неможливим.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не проходив огляд у медичному закладі на стан сп`яніння після складення матеріалів про адміністративне правопорушення, при цьому права, відповідно до ст. 268 КУпАП йому роз`яснені.
Відтак клопотання про визнання процедури огляду ОСОБА_1 безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а сам огляд та його результати недійсними задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання захисника про визнання направлення на огляд та акту огляду неналежними доказами по справі, суд зазначає наступне.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Alcotest Drager 6820» встановлено результат огляду на стан сп`яніння, який є позитивним та дорівнює 1,72 проміле.
В матеріалах справи також міститься направлення ОСОБА_1 на огляд як водія транспортного засобу до КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТЦ» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.04.2026. У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці.
Акт та направлення відповідають вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містять усі необхідні реквізити, відтак є належними і допустимими доказами.
Щодо клопотання про допит поліцейського, суд зазначає, що таке клопотання було задоволено судом та поліцейський 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_3 двічі викликався у судові засідання, у жодне не прибув, однак у матеріалах справи достатньо доказів, які дають підстави суду для прийняття рішення у справі без заслуховування пояснень поліцейського. 
Будь-які формальні порушення, допущені працівниками поліції під час складання адміністративних матеріалів жодним чином не можуть спростовувати порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху шляхом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презупмцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Відтак, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,враховуючи особу правопорушника, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».
Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 прожиткових мінімуми працездатних осіб. 
Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурором такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, що обчислюється з наступного дня після набрання постановою законної сили.
Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів до Львівського апеляційного суду з дня винесення постанови.

Суддя: