23.06.2026

Справа № 639/4921/26
Провадження № 1-кп/639/378/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 27.04.2026 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №12026221210000383 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області, громадянина України, українця, із повною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, маючого військове звання «солдат», який проходить базову військову підготовку у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
26.04.2026 приблизно о 09 годині військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 перебував у палаті № 9 КЗОЗ «Обласний госпіталь ветеранів війни», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Врубеля, 42-А. 
Саме в той час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на привласнення раніше наданої йому банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , належної ОСОБА_5  з метою подальшого викрадення грошових коштів, які перебували на її рахунку.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вищевказана банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, не маючи наміру її повертати законному власнику, привласнив собі вказану банківську картку, з метою використання її як засобу платежу, а також подальшого зняття грошових коштів, які перебували на банківському рахунку. 
Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне для привласнення офіційного документу, з корисливих мотивів, яким є банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_4 26.04.2026 приблизно об 11 годині, перебував у палаті № 9 КЗОЗ «Обласний госпіталь ветеранів війни», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Врубеля, 42-А.
Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, з раніше привласненої банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , належної ОСОБА_5 . 
Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, у період воєнного стану, поширеного на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, 26.04.2026 у період часу з 11 години 56 хвилин по 17 годину 10 хвилин розраховувався вказаною вище банківською карткою, а також знімав готівку, у магазинах та різноманітних закладах, шляхом придбання продуктів харчування та інших товарів, а саме: об 11 годині 56 хвилин – придбавши продукти харчування у невстановленому під час досудового розслідування та судового розгляду магазині, на території м. Харкова, на суму 40 грн., о 12 годині 37 хвилин – придбавши продовольчі товари на суму 7 грн. 50 коп. та здійснивши зняття готівки на суму 3000 грн. в магазині «Аврора», який розташований за адресою: м. Харків, просп. Ново-Баварський, буд. 81, о 13 годині 51 хвилині – придбавши продовольчі товари на суму 62 грн. 90 коп. та здійснивши зняття готівки на суму 5000 грн. в магазині «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова 140-Е, о 16 годині 35 хвилин – придбавши продовольчі товари в магазині «Посад», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Лекторська, 32-А, на суму 50 грн. 60 коп., о 16 годині 55 хвилин – придбавши продовольчі товари на суму 62 грн. 90 коп. та здійснивши зняття готівки на суму 5000 грн. в магазині «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, пр-т Ново-Баварський, 77, о 17 годині 09 хвилин – придбавши продовольчі товари на суму 62 грн. 90 коп. та здійснивши зняття готівки на суму 5000 грн. в магазині «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, пр-т Ново-Баварський, 77, о 17 годині 10 хвилин – придбавши продовольчі товари на суму 00 грн. 90 коп. та здійснивши зняття готівки на суму 5000 грн. в магазині «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, пр-т Ново-Баварський, 77.
Таким чином, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами, що належать потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 23 322 грн. 20 коп., які знаходились на рахунку банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, надав пояснення щодо місця, часу, способу їх вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що дійсно наприкінці квітня 2026 року він перебував на лікуванні КЗОЗ «Обласний госпіталь ветеранів війни», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Врубеля, 42-А, де у палаті № 9 познайомився і з потерпілим ОСОБА_5 26.04.2026 року, більш точний час не пам`ятає, потерпілий передав йому свою банківську картку та попросив купити продукти харчування. Надалі, привласнивши вказану картку, він протягом дня купував потерпілому продукти харчування та одночасно знімав грошові кошти для власних потреб. Кваліфікацію кримінальних правопорушень та суму викрадених коштів не оспорює. Вчинив вказані кримінальні правопорушення, у зв`язку із необхідністю закрити власні борги, у вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним заяви до суду просить розглядати справу без його участі, призначити покарання на розсуд суду, цивільний позов до обвинуваченого не заявляє (а.с. 19).
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовнотих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і прокурор.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.
На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. 
Отже, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч.1 ст. 357 КК України як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі. 
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань, інвалідності немає, розлучений, не має будь-яких осіб на утриманні, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , має постійне місце проживання та реєстрації.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ч.1 ст. 67 КК України не встановлено. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, наявність однієї обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу винного, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, критично відноситься до скоєного та засуджує свою протиправну поведінку, на теперішній час проходить військову службу за мобілізацією, думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити йому покарання за ч.1 ст.357 КК України у вигляді пробаційного нагляду, за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі, в межах санкції статей кримінального закону, однак із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням, з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, застосувавши також при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
На переконання суду саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які вплинуть на його готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
У відповідності до ст.ст.96-1, 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_4 не застосовується.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.357 КК України- у вигляді 2 (двох) років пробаційного нагляду;
-за ч.4 ст.185 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби - контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_4 згідно ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 01.05.2026 р., яке було вилучено 27.04.2026 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, буд. 45.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
- грошові кошти у розмірі 18 300 грн. (4 купюри номіналом по 200 грн. та 35 купюр номіналом по 500 грн.), які передані потерпілому ОСОБА_5 під збережувальну розписку – залишити останньому як законному власнику(к/п а.с. 27-28, 34); 
- DVD-R диски із відеозаписами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – залишити зберігати там же (а.с. 59-60; 68-69; 74-75 к/п).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. 

Суддя    ОСОБА_1