Справа № 758/1835/26 
Категорія 63 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Блащука А.М., за участю секретаря судового засідання Пащелопи Д.Р., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (відповідач-1), ОСОБА_4 (відповідач-2) про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, -
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (відповідач-1), ОСОБА_4 (відповідач-2) про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підставою виникнення права власності на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку АДРЕСА_1 , є договір дарування 1/4 частки житлового будинку, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22.10.2016, та посвідчений Приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. за реєстровим номером 2624. Після набуття права власності на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку АДРЕСА_1 , позивач не має змоги користуватися належним йому на праві власності майном, оскільки інша частина будинку АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , прохід до якої здійснюється через ту саму хвіртку. 28 липня 2025 року позивач звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про усунення перешкод, в якій просив надати ключ від хвіртки, через яку здійснюється прохід до 1/4 частки будинку, що належить на праві власності позивачу і до 1/4 частки житлового будинку, що належить ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 та на його подвір`я, для того, щоб позивач міг зробити його дублікат, погодити можливість заміни замка у хвіртці. Вказує, що дані вимоги позивача про усунення перешкод залишилися без задоволення. Станом на дату подання позову позивач не має змоги вселитися до 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить останньому на праві приватної власності та вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ним.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києві від 09.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києві від 22.04.2026 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Повідомлений належним чином.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та дослідивши докази, суд встановив наступне.
На підставі договору дарування 1/4 частки житлового будинку, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 22.10.2016, посвідченого Приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. за реєстровим номером 2624, у ОСОБА_2 виникло право власності на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Право власності дарувальника на 1/4 частку житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване 22.10.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С.; номер запису про право власності 17031859, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 365686580000.
На земельній ділянці розташований житловий будинок (1961 року побудови), житловою площею - 54,9 кв.м., загальною площею - 102,5 кв.м., зазначений в плані літерою «А» і надвірні будівлі та споруди: сарай - «Б», убиральня - «Д», убиральня - «В», гараж - «Г», огорожа - «№ 1-7», паркан - «№1, №2» вимощення - «№ І-ІІІ».
Згідно з договором щодо порядку користування вказаним житловим будинком, укладеним між співвласниками вказаного житлового будинку, посвідченим Четвертою київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 1988 року за реєстровим № 2-11104, в користування обдарованого переходить частина будинку, що складається з зазначених в поверховому плані житлових кімнат та приміщень: 2-І, 2-2, 2-3, 2-4,1, а також наступні надвірні будівлі: сарай - «Б».
У грудні 2016 року ОСОБА_5 звертався до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного округу Дудка О. С., про визнання недійсним договору дарування.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а його правонаступником став ОСОБА_3 
19 грудня 2023 року Подільський районний суд м. Києва задовольнив позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного округу Дудка О.С., про визнання недійсним договору дарування, визнав недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку, розташованого за, адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. за реєстровим № 2624.
16 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив; рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року скасував та ухвалив нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування - відмовив.
28 квітня 2025 року Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення; постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року залишив без змін.
Після набуття права власності на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку АДРЕСА_1 , позивач не має змоги користуватися належним йому на праві власності майном.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що відповідно до реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а саме:
- 1/2 частки житлового будинку - ОСОБА_7 (підстава: договір дарування серії та номер 3с-498 від 22.03.1996, посвідчено Державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Демидовою В.В.);
- 1/4 частки житлового будинку - ОСОБА_4 (підстава: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 18-67, виданий 27.01.2017 Першою київською державною нотаріальною конторою);
- 1/4 частки житлового будинку - ОСОБА_2 (підстава: договір дарування серії та номер 2624 від 22.10.2016, посвідченого Приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С).
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує (ч.ч. 1-4 ст. 319 ЦК України).
За змістом ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У силу положень статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі, щодо захисту права спільної часткової власності.
Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України).
Суд зазначає, що у відповідності до положень статті 150 ЖК та ст. 383 ЦК України, власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
В свою чергу, частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. (ст. 383 ЦК України).
Вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (житловим будинком) шляхом вселення предметом доказування є наявність права на житло.
Так, позивач довів наявність права власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , надавши правовстановлюючі документи. 
В даному випадку спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності. Позивач просить суд усунути перешкоди ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у здійсненні права користування та розпорядження 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , та вселити ОСОБА_2 в 1/4 частини житловою будинку АДРЕСА_1 .
За змістом положень ст. ст. 76 - 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Підсумовуючи викладене, враховуючи досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (відповідач-1), ОСОБА_4 (відповідач-2) про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 у здійсненні права користування та розпорядження 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 в 1/4 частини житловою будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач-1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач-2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя          А.М. Блащук