ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4730/26 Справа № 212/14205/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 21 січня 2026 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 січня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» (далі - ПрАТ «СУХА БАЛКА») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві.
Позовна заява мотивована тим, що син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 1977 року народження працював, прохідником на підприємстві відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві.
Під час проведення спеціального розслідування компетентною комісією встановлено, що згідно письмового наряду начальника дільниці ОСОБА_3 виданого через гірничого майстра ОСОБА_4 на 1-у зміну (З 23-00 годин 19.09.2000 до 06-00 20.09.2000 року) прохіднику ОСОБА_2 відбурити штрек розвідувальний горизонту 975 метра 56-68 осі та очистити орт 68 осі, а також, за усною вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_2 повинен був оглянути місце збивання штрека з рудозвалищним повсталим (РЗ-1) 60 осі і розбурити його штреком. Наряд на виробництво робіт в зміні затвердив головний інженер шахти ОСОБА_5 . Гірничий майстер ОСОБА_4 спустившись до шахти кліткою на горизонт 910 метрів, зайшов в склад вибузових матеріалів і перевірив журнал реєстрації відмов, направився оглядати робочі місця: орт 38 осі горизонту 910 метрів блоку 34-40, вентиляційну ходову повсталий 40 осі горизонту 945 м блоку 34-40, штрек ходової 56-66 осі горизонту 945 м. Потім спустився по ходовому повсталому 54 осі на горизонт 975 м в штрек розвідувальний 56-66 осі. ОСОБА_4 пройшов по штреку, освітив його до кінцевого блочка за допомогою головного світильника, не виявив прохідника ОСОБА_1 , вирішив, що він ще не прибув на робоче місце, направився на орт 50 осі горизонту 75 м блока 40-50 до прохідника ОСОБА_6 , який повідомив, що бачив ОСОБА_2 після спуску до шахти. О 03-45 ОСОБА_4 по ходовому повсталому 54 осі з горизонту 985 метра піднявся на горизонт 975 метра і пішов в трек до робочого місця ОСОБА_2 . В штреці не доходячи до 4,5 метра до збивання з рудозвалищним повсталим 60 осі, ОСОБА_4 на підошві вироботки шматка гірничої маси виявив ОСОБА_2 без ознак життя. ОСОБА_4 повідомив по телефону диспетчеру про те, що сталося і сумісно з машиністом електровозу ОСОБА_7 , який прибув на орт 54 осі, піднявся в штрек для звільнення ОСОБА_2 з під шматків гірничої маси. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за допомогою лому, який був вилучений з -під шматків гірничої маси, намагалися звільнити ОСОБА_1 . Не звільнивши, покликали на допомогу прохідника ОСОБА_8 та підривника ОСОБА_9 , які за допомогою оборочного лому та бурової сталі підняли шматок породи, звільнивши ОСОБА_2 від гірничої маси, після чого спустили його з горизонту 975 метра на горизонт 985 м по ходовому повсталому 54 осі, доставили його до ствола і видали його на поверхню, де бригада швидкої допомоги, яка прибула на місце, констатувала смерть ОСОБА_1 .
Вина відповідача доведена Актом спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, а також Актом № 34 про нещасний випадок форми Н-1, в яких зазначено, що причиною смерті ОСОБА_1 стало обвалення породи грунту, яким був смертельно травмований ОСОБА_1 , причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан виробничих об`єктів (бурової виробки), виробництво робіт у вироботці не приведено до безпечного стану, порушення виробничої та технологічної дисципліни.
У зв`язку зі смертю сина позивач відчуває моральні страждання, оскільки пережив сильний стрес та душевні страждання, оскільки після його загибелі не тільки він з дружиною залишилися без сина, а і без батька залишалася його маленька онука ОСОБА_10 , 1999 р.н. А тому йому, як єдиному чоловіку в сім`ї, прийшлося докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя дружини і онуки, при тому що він вже на той момент був інвалідом 2 групи. Позивач до цього часу не може опанувати свій емоційний стан, важко переживає втрату, відчуває скорботу та відчай, горює. Оскільки смерть ОСОБА_2 сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 584 000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 21 січня 2026 року
задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СУХА БАЛКА» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві.
Стягнуто з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 400 000,00 гривень , без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь держави судовий збір в розмірі 4 000,00 гривень.
В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «СУХА БАЛКА» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та смертю сина позивача від нещасного випадку, підприємство не вчиняло будь - яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з заподіянням моральних страждань ОСОБА_1 .
Оскільки, наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт у шкідливих умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною, за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 ЗУ «Про охорону праці».
У даному випадку, при укладенні трудового договору, сину позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було повідомлено про умови праці на робочому місці, де він буде працювати під дією небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Тож, син позивача свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. В свою чергу, ПрАТ «СУХА БАЛКА» не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував.
Стягнутий судом розмір моральної шкоди не відповідає ні вимогам розумності, виваженості, ні вимогам справедливості та критеріям ст. 23 ЦК України.
На думку відповідача, судом першої інстанції надано більшу перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду і задоволенню позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бузинарська Д.М., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» - адвоката Заклецького В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бузинарська Д.М., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги відповідача, просила залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьком та сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження   НОМЕР_1 (а. с. 12).
ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ВАТ «Суха Балка», займаючи посаду: з 20.07.1998 по 16.03.1999 - гірник підземний шахти ім. Фрунзе, Наказ про прийом № 74 - к від 31.07.1998; з 17.03.1999 по 20.09.2000 - прохідник підземний шахти ім. Фрунзе, Наказ про переведення № 16 - к від 25.03.1999, Наказ про звільнення № 87 від 07.10.2000. Виконував роботи, що передбачені Списком № 1, розділ I, позиція 1010100а (а с. 22).
ОСОБА_2 помер у віці 23 років, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 14).
Актом про нещасний випадок № 34 від 4 жовтня 2000 року, що стався 20 вересня 2000 року о 03 год. 50 хв. на ВАТ «Суха Балка», від 04.10.2000 (форми Н-1/П) встановлено, що нещасний випадок, що стався з прохідником ОСОБА_2 вважається пов`язаним з виробництвом, а саме при вироботці не приведеної в безпечний стан. Порушення виробничої та технологічної дисципліни, незадовільний технічний стан виробничих об`єктів.
В пункті 10 Акта про нещасний випадок № 34 від 4 жовтня 2000 р., встановлено осіб, які винні в настанні нещасного випадку. Так, окрім інших, винним зазначено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: начальник дільниці ОСОБА_3 , гірничий майстер ОСОБА_4 , заступник головного інженера шахти ОСОБА_11 , головний інженер ОСОБА_5 .
Згідно копії Свідоцтва про смерть від 20.09.2000 серії НОМЕР_3 , смерть ОСОБА_2 настала внаслідок механічної асфіксії, здавлення грудини та живота (а.с.13).
В Акті про розслідування нещасного випадку від 03.10.2000 вказано, що комісія, оглянувши місце нещасного випадку, опитавши свідків, вивчивши проєктно - технічну документацію, висновок експертної комісії, висновок судово - медичної експертизи, прийшла до висновку, що прохідник ОСОБА_2 виробляв оборку гірської маси, що відшарувалася, якою був смертельно травмований; був відсутній належний контроль за своєчасною оборкою шматків гірської маси, що відшарувалися; приведення вироблення в безпечний стан у частині регулярного оборки заколів у процесі її проходження здійснювалося з порушенням правил; відсутні огороджувальні кріплення для запобігання обвалу гірської маси, що відшарувалася, у виробках малого перерізу (перетин у світлі менше 3,7 м2); розміри гірської маси, що відшарувалася, такі, що при простукуванні виявити їх в даному випадку не надавалася можливим.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_2 , стався під час його роботи на ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «СУХА БАЛКА»,тому його батькові - позивачеві у справі ОСОБА_1 - має бути відшкодовано моральну шкоду на підставі статей 1167, 1168 ЦК України. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь позивача ОСОБА_1  моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.
Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.
Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Вказані підстави відповідальності ПрАТ «СУХА БАЛКА» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_2 , судом встановлені в повному обсязі.
Так, Актом про нещасний випадок № 34 від 4 жовтня 2000 р., що стався 20 вересня 2000 року о 03 год. 50 хв. на ВАТ «Суха Балка», від 04.10.2000 (форми Н-1/П) встановлено, що нещасний випадок, що стався з прохідником ОСОБА_1 вважається пов`язаним з виробництвом. Причинами нещасного випадку у п. 7 визначено незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, виконання робіт у виробленні не приведеної в безпечний стан, порушення виробничої та технологічної дисципліни, у зв`язку з чим колегією суддів не приймаються доводи відповідача щодо відсутності його вини у загибелі сина позивача.
Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач - ОСОБА_1 , будучи визнаним людиною з інвалідністю другої групи, безстроково, у зв`язку із втратою сина переживає душевні та психологічні страждання, позбавлений можливості спілкування з рідною людиною та отримувати від нього піклування, що тягне за собою порушення його нормальних життєвих зв`язків та докладення з його боку додаткових зусиль для організації свого життя. 
Судом першої інстанції встановлений й причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною. Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві.
Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 400 000,00 грн., суд виходив того, що сам факт загибелі ОСОБА_2 беззаперечно свідчить про те, що його батько - ОСОБА_1 відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Батько втратив близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд дійшов висновку, що сума компенсації моральної шкоди повинна складати 400 000,00 грн., що відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі у справі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_1 , який втратив сина та залишився без його турботи і піклування, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність. 
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» - залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 21 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: