____________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/7577/26
Провадження № 2/947/2603/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання – Приймака Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
ОСОБА_1 18.02.2026, через представника адвоката Щукіна О.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, та просила суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у наступному розмірі: з 17 лютого 2026 року та по ІНФОРМАЦІЯ_3 (досягнення повноліття ОСОБА_3 ) у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: невідомий) щомісячно, але не менше 20 000 гривень щомісячно з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону, а з 12 серпня 2034 року та по 28 жовтня 2036 року (досягнення повноліття ОСОБА_4 ) у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: невідомий) щомісячно, але не менше 10 000 гривень щомісячно з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати наперед на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у наступному розмірі: з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року 50% від вартості відвідування ОСОБА_3 футбольної спортивної секції Дочірнього підприємства «Спеціалізована дитяча-юнацька школа олімпійського резерву «Чорноморець» (ЄДРПОУ: 30495167), що у загальному розмірі становить 7 200,00 гривень та з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року 50% від вартості відвідування ОСОБА_4 гуртку танцю Народного художнього колективу ансамблю танцю «Радість» Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради (ЄДРПОУ 25914971), що у загальному розмірі становить 7 200,00 гривень та усі судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на наступне, з 20 червня 2015 року по 12 березня 2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області після набрання ним законної сили від 08 лютого 2024. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 19.08.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 09.11.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 . Позивачка у позові зазначила, що після припинення подружніх стосунків, відповідач залишив сім`ю та почав проживати окремо, сторони домовилися щодо утримання дітей та протягом 2025 року відповідач цих домовленостей дотримувався та загалом за 2025 рік сплатив аліменти на утримання їх дітей у загальному розмірі 101 095,00 гривень та також сплачував у добровільному порядку додаткові витрати на відвідування дітьми футбольної спортивної секції та гуртку танців, що підтверджується банківським картковим рахунком та довідкою АТ «Універсал банк» від 10.02.2026 про рух коштів. Однак, з січня 2026 року відповідач без пояснення причин припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу в узгодженому розмірі на утримання дітей, вихованням, матеріальним забезпеченням та в цілому життям своїх дітей не цікавиться. Усі питання щодо виховання, розвитку та здоров`я дітей вирішуються позивачкою, яка на цей час виховує дітей самостійно, без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу, що і стало підставою для звернення до суду. З метою забезпечення належного рівня життя, виховання, розвитку та освіти дітей, просить стягнути з відповідача аліменти у вищезазначеному розмірі та додаткові витрати на їх утримання, починаючи з дня подання позову й до досягнення дітьми повноліття. 
Згідно із заявою сторони позивача про зміну предмету позову, позивачка происть суд
1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у наступному розмірі:
- з 17 лютого 2026 року та по ІНФОРМАЦІЯ_3 (досягнення повноліття ОСОБА_3 ) у твердій грошовій сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно з проведенням індексації розміру аліменти відповідно до закону та з 12 серпня 2034 року та по ІНФОРМАЦІЯ_6 (досягнення повноліття ОСОБА_4 ) у твердій грошовій сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону;
2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати наперед на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у наступному розмірі:
- з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року 50% (п`ятдесят відсотків) вартості відвідування ОСОБА_3 футбольної спортивної секції Дочірнього підприємства «Спеціалізована дитяча-юнацька школа олімпійського резерву «Чорноморець» (код ЄДРПОУ: 30495167; 65014, Україна, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маразліївська, будинок 1/20), що у загальному розмірі становить 7 200,00 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок;
- з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року 50% (п`ятдесят відсотків) вартості відвідування ОСОБА_4 гуртку танцю Народного художнього колективу ансамблю танцю «Радість» Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 25914971; 65088, Україна, Одеська обл., м. Одеса, вул. Шелухина Сергія, буд. 43, 2А, що у загальному розмірі становить 7 200.00 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок»;
3) допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць та становить половину вартості.
Відзив на позовну заяву
Представник відповідача - адвокат Варламов М.М. подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги відповідач визнає частково, та зазначає, що відповідач визнає свій обов`язок щодо участі у вихованні та утриманні дітей, однак катигорично не погоджується із розміром аліментів та додаткових витрат, зазначених позивачкою та спростував їх долученими до відзиву документами, оскільки вони є необґрунтованими та завищеними та такими, що не відповідають його реальному матеріальному становищу. Представник відповідача зазначив, що між сторонами дійсно була домовленість щодо участі відповідача в матеріальному утриманні дітей, однак її розмір не був фіксованим та визначався з урахуванням реального матеріального стану відповідача і його фактичних фінансових можливостей. Зокрема, сторони також погодили, що відповідач буде додатково нести витрати на розвиток дітей, а саме: на оплату гуртків та секцій, у розмірі 1 200 гривень на обох дітей щомісяця. Твердження представника позивачки, що відповідач у 2025 році дотримувався домовленостей з позивачкою, щодо плати аліментів та додаткових витрат, вказаних у позовній заяві, спростовується довідкою Банку про рух коштів відповідача, де суми щомісячних переказів відповідача є різними та не відповідають заявленій фіксованій сумі у розмірі 20 000 гривень. Так, було сплачено аліментів: у січні 2026 11 595 грн, у лютому 10 660 грн., у березні 5 450 грн, у квітні 11 000 грн, у травні 12 800 грн., у черві 2 460 грн, у серпні 3 725 грн., у вересні 5 325 грн., у жовтні 14 730 грн., у листопаді 13 925 грн., у грудні 9 425 грн. Отже вказані суми свідчать про відсутність будь-якої домовленості між сторонами саме щодо сплати 20 000 грн щомісячно, а також ці суми підтверджують, що відповідач здійснював платежі відповідно до своїх фінансових можливостей, не припиняючи брати участі в утриманні дітей. Також слід звернути увагу, що представник позивача маніполює доказами, зазначаючи, що довідка АТ «Універсал банк» охоплює період 2025-2026 р. Насправді довідка містить інформацію за період з 01.01.2025 по 31.12.2025, що спростовує хибне уявлення про те, що відповідач у 2026 році не здійснює жодних виплат на дітей та не відповідає дійсності та є спробую введення суду в оману. У період з 28.12.2025 по 28.01.2026 діти фактично проживали разом з відповідачем у с. Броска. Відповідач забезпечував їх харчуванням, проживанням, повсякденними витратами, контролював навчальний процес, забезпечував усім необхідним. Отже вимога про сплату аліментів та додаткових витрат за цей період є безпідставною. Твердження представника позивачки, що відповідач має високий рівень доходу у розмірі 60 000-80 000 гривень є надуманими та документально не підтвердженими. Фактично відповідач офіційно працевлаштований з 01.10.2025 у Приватному закладі «Ізмаїльський ліцей «УСПІХ» на посаді вчителя-організатора та його щомісячний дохід становить 6 658,19 гривень, що підтверджується довідкою №1 від 25.03.2026. На даний час відповідач не є фізичною особою підприємцем, така діяльність ним була припинена у 2020 році та він не має стабільного доходу, окрім заробітної плати у розмірі 6 658,19 гривень. Відповідач дійсно інколи залучається до проведення заходів, як ведучий, однак така діяльність має виключно епізодичний, несистемний характер і не може розглядатися як стабільне джерело доходу. Вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат наперед є необґрунтованими, передчасними, не підтверджені належними доказами та не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. 
Вимоги позивачки про стягнення аліментів у частці та у твердій грошовій сумі одночасно є некоректними та взаємовиключними. 
З урахуванням доходів, відповідач не заперечує про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000 гривень щомісячно на кожну дитину. 
В частині стягнення додаткових витрат просить відмовити. 
При вирішенні питання утримання батьками неповнолітніх дітей, відповідач вважаає, що суд повинен враховувати матеріальний стан обох батьків та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей кожного з них окремо. 
Процесуальні дії та рух справи
Позивачка через підсистему «Електронний суд» 18.02.2026 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. від 03.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 
Ухвала суду від 03.03.2026 про відкриття провадження у справі направлена на адресу реєстрації відповідача: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска.
Ухвалою від 17.03.2026 розглянуто та задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів.
30.03.2026 до суду через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача адвоката Варламова М.М. надійшов відзив на позовну заяву.
06.04.2026 представник позивачки через підсистему «Електронний суд» подав заяву про зміну предмету позову.
07.04.2026 до суду з ГУ ДПС в Одеській області на виконання ухвали суду від 17.03.2026 надійшла витребувана інформація.
Ухвалою суду від 08.04.2026 поновлені стороні позивача строки для подання заяви про зміну предмету позову та прийнято до провадження заяву про зміну позову.
14.04.2026 представник позивачки надав додаткові пояснення у справі у яких позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
22.04.2026 представник відповідача надав додаткові пояснення на заяву про зміну предмету позову, позовні вимоги просить задовольнити частково про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000 гривень щомісячно на кожну дитину. В частині стягнення додаткових витрат просить відмовити.
28.04.2026 представник позивачки надав додаткові пояснення у справі, просить розгляд справи завершити у стислі строки та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Інші заяви та клопотання від сторін до суду не надійшли.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановлені фактичні обставини справи
Установлено, що з 20 червня 2015 року по 12 березня 2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області після набрання ним законної сили від 08 лютого 2024. 
Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 19.08.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 09.11.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 
Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 . 
Позивачка доводить, що після припинення подружніх стосунків, відповідач проживає окремо, сторони домовилися щодо утримання дітей. Після припинення подружніх стосунків, відповідач залишив сім`ю та почав проживати окремо, позивачка стверджує, що вони домовилися щодо утримання дітей та протягом 2025 року відповідач цих домовленостей дотримувався та загалом за 2025 рік сплатив аліменти на утримання їх дітей у загальному розмірі 101 095,00 гривень та також сплачував у добровільному порядку додаткові витрати на відвідування дітьми футбольної спортивної секції та гуртку танців, що підтверджується банківським картковим рахунком та довідкою АТ «Універсал банк» від 10.02.2026 про рух коштів. Однак, з січня 2026 року відповідач без пояснення причин припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу в узгодженому розмірі на утримання дітей, вихованням, матеріальним забезпеченням та в цілому життям своїх дітей не цікавиться. Усі питання щодо виховання, розвитку та здоров`я дітей вирішуються позивачкою, яка на цей час виховує дітей самостійно, без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача та одній їй дуже важко утримувати дітей на достатньому рівні. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу, що і стало підставою для звернення до суду. 
Як зазначає позивачка, відповідач ОСОБА_2 , є працездатним, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, інших утриманців не має, жодних хвороб чи інших факторів які могли б вплинути на спроможність його плати аліментів та додаткових витрат на неповнолітніх дітей в узгодженому розмірі їй не відомі. Також відповідач, згідно відкритих даних мережі Інтернет, здійснює фактичну підприємницьку діяльність та працює за трудовими договорами з третіми особами та отримує від неї значний дохід 60 000 – 80 000 гривень. Крім того у володінні відповідача, згідно відкритих даних мережі Інтернет, перебуває істотне за складом та вартістю нерухоме майно та інше майно, що потребує на значні витрати з його утримання. Вважає, що відповідач має істотні доходи, що дозволяють йому у 2026 році та подальших роках сплачувати аліменти на його неповнолітніх дітей та додаткові витрати у заявлених у прохальній частині позовної заяви розмірах, які є справедливими та такими, що не створюють для відповідача надмірного тягаря. Доходи які отримує вона, як мати дітей не дозволяють належно та на гідному рівні забезпечити усі нагальні потреби спільних дітей, забезпечити їм необхідниї фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.
З метою забезпечення належного рівня життя, виховання, розвитку та освіти дітей, просить стягнути з відповідача аліменти у вищезазначеному розмірі та додаткові витрати на їх утримання, починаючи з дня подання позову й до досягнення дітьми повноліття. 
На підтвердження платоспроможності відповідача позивачка посилалася на наступні докази: витяг з ЄДР на підтвердження, що відповідач до 23 жовтня 2020 року здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець ведучий культурних заходів за КВЕД 90.01 театральна та концертна діяльність; рекламні оголошення фактичної підприємницької діяльності відповідача, які підтверджують, що вартість участі відповідача у одному заході ставить від 17 000,00 грн. до еквівалента 500 доларів США та фотокартками з різних розважальних заходів з участю відповідача, які підтверджують, що у 2025 році відповідач поновив фактичну підприємницьку діяльність та протягом 2025 році систематично проводив та вже у 2026 році проводить розважальні заходи для третіх осіб комерційного характеру (переважно весілля та дитячі свята), що не менш ніж щотижнево приймав та приймає участь, як ведучий у розважальних заходах різної спрямованості та має постійний дохід крім заробітної плати, також значний реальний дохід відповідача від здійснення фактичної підприємницької діяльності підтверджується наступними доказами: y Facebook за 2025 рік ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), письмові докази: - роздруківка окремих електронних публікацій облікового запису Відповідача; роздруківка окремих електронних публікацій облікового запису Відповідача y Instagram 3a 2025 рік (https://www.instagram.com/valeriy_volkanov/); роздруківка окремих електронних публікацій Відповідача на сторінках рекламних веб-сайтів за допомогою яких Відповідач пропонує власні послуги; фактичної підприємницької діяльності. Також зазначені вище обставини можуть бути підтверджені електронними доказами, що можуть бути оглянути судом у місцях безпосереднього збереження відповідних даних в електронній формі в мережі Інтернет за пастушими посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ІНФОРМАЦІЯ_9 ; 
- ІНФОРМАЦІЯ_10 ; - ІНФОРМАЦІЯ_11 ; 
ІНФОРМАЦІЯ_12 ; -https://top20.ua/od/organizatsiya-meropriyatiy/veduschiy-tamada/valeriy-; 
-https://marry.ua/company/6805; роздруківкою окремих електронних публікацій облікового запису дружини Відповідача у Instagram за 2026 рік підтверджується, що у січні 2026 року Відповідач разом з дружиною тиждень відпочивав у готелі Шульц (https://www.shulc.online) у локації Поляниця, Івано-Франківська область де вартість середнього номеру коштує 2 000 грн. на добу катання на лижах + інший відпочинок; довідки про реєстрацію місця проживання Департаменту надання адміністративних послуг з яких вбачається, що малолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , скриншоти переписок позивачки з відповідачем з месенджера TELEGRAM. 
Відповідачева сторона посилалася на наступні докази: довідку №1 від 25.03.2026 з якої вбачається, що відповідач працює з 01.10.2025 у Приватному закладі «Ізмаїльський ліцей «УСПІХ» на посаді вчителя-організатора та його щомісячний дохід становить 6 658,19 гривень, відповідь з Державного реєстру фізичних осіб – платників податку від 26.03.2026 за період з січня 2024 по лютий 2026, з якої вбачається, що окрім заробітної плати з Приватного закладу «Ізмаїльський ліцей «УСПІХ» відповідач інших доходів не має. 
Оцінка аргументів та Мотиви суду
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою BP № 789-ХІІ від 27.02.1991, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у ч. 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі).
Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення.
Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, зокрема у випадках, коли відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.
При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".
Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом н авимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів. Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема ч.3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років складає 3 512,00 гривень.
За результатами розгляду справи та дослідження наданих сторонами доказів, встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. 
Також суд бере до уваги той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дітей належним чином та у рівній мірі нести витрати на дітей.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000,00 гривень на кожну дитину щомісяця, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі. 
Суд вважає, що позивачка не довела сплатопроможність відповідача у розмірі стягнення аліментів щомісяця по 10 000 гривень, на кожну дитину, що спростовується матеріалами справи та наданою довідкою про постійний дохід відповідача у розмірі заробітної плати у сумі 6 658,19 гривень. 
Твердження позивачки, що відповідач має щомісячний дохід у розмірі 60 000 грн - 80 000 грн, документально не підтверджено. Водночас, суд бере до уваги скриншоти переписок позивачки з відповідачем з месенджера TELEGRAM у яких сам відповідач пропонує позивачці аліменти у розмірі 12 000 гривень щомісяця на утримання дітей, тому допускає, що відповідач, має сторонній нерегулярний дохід, окрім заробітної плати та має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж заробітна плата та встановленого прожиткового мінімуму та з метою належного забезпечення та утримання дітей, вважає можливим стягнути аліменти у запропонованій відповідачем сумі, яка значно вище його щомісячного заробітку. 
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В даному випадку позов подано до суду 25 грудня 2025 року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення становить: дітей віком від 6 до 18 років – 3 512 гривень.
Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
Ураховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати малолітніх дітей, а також реальну можливість відповідача сплачувати аліменти на їх утримання, сплатоспроможність відповідача, той факт, що матеріали справи не містять відомостей, що відповідач має інших утриманців, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі по 6 000 грн на дитину, щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки позовні вимоги визнані відповідачем частково, а позивачкою не доведено спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі.
Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат
Положеннями статей180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку із відвідуванням футбольної спортивної секції та гуртку танців.
Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових 
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.
Як матеріалів справи та з долучених до позовної заяви доказів не вбачається, що позивачкою понесені додаткові витрати.
Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачкою, є поточними витратами на утримання дітей, входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінніст. 185 СК України.
Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України(далі по тексту - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Так, посилання позивачки на те, що додаткові витрати були понесені на відвідування спортивної футбольної секції та гуртку танців, є безпідставними та не доведеними, оскільки не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.
Вказаний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, провадження № 61-22588св18.
Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь понесені при звичайному способі життя, та не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти сплати додаткових витрат посилаючись на згоду сплати лише аліментів.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Крім того, суд зауважує, що у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути збільшено за рішенням суду, а тому позивачка не позбавлена можливості звернутись із позовом до суду про зміну розміру аліментів, в разі такої необхідності.
З огляду на вказане, понесення таких витрат суд розцінює, як добровільне волевиявленням одного з батьків, тобто позивачки у даному випадку, тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Розподіл судових витрат
Крім того, враховуючи ст.141 ЦПК України та те, що згідно положень п. 3 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору, та ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, на 35,29% (розрахунок: 12000 х 100/ 34000), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 469,78 грн (1331,20 х 35,29%) покладаються на відповідача.
Керуючись ст.141,180,181,184,185,191 Сімейного кодексу України, ст.12,81,133,141,247,263-265, 280, 352,354,367 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 18.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі, в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 18.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_14 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 469 (чотириста шістдесят дев`ять) гривень 78 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду підписане 29.05.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль