ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 461/5965/25 пров. № А/857/22713/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суду у складі:

головуючого судді Сала П.І., 
суддів Димарчук Т.М., Москаля Р.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Бугрінової Е.В., 
позивача ОСОБА_1 , 
представника відповідача Шпакової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2026 року (головуючий суддя Радченко В.Є.),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (далі - Департамент або відповідач), у якому після уточнення позовних вимог просив скасувати постанову серії ЛВ № 00843554 від 07.05.2025, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 16.04.2025 від приїхав автомобілем у Восьмий апеляційний адміністративний суд та припаркувався у вільному і незабороненому для зупинки місці на вул. Кирила і Мефодія в м. Львові, де не було дорожніх знаків, які б забороняли зупинку транспортного засобу. Коли позивач повернувся, то побачив під двірниками на поверхні лобового скла автомобіля повідомлення інспектора з паркування Департаменту ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 00843554 від 16.04.2025. У повідомленні йшлося про те, що водій транспортного засобу марки "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_1 (який належить позивачу) здійснив стоянку на тротуарі з порушенням вимог п. 15.10 "в" ПДР України, за що встановлена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також у повідомленні вказано, що стосовно власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Позивач зауважує, що оскаржив вказане повідомлення до суду як незаконне, однак ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.05.2025 провадження у відповідній справі № 461/3361/25 було закрито. Відтак позивач змушений звертатися до суду з новим позовом щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, яку фактично не отримував. При цьому наголошує, що письмове повідомлення не є постановою і, оформляючи його, відповідач діяв неправомірно та з порушенням встановленої законом процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Також вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а пред`явлене відповідачем звинувачення у недотриманні правил дорожнього руху ґрунтується виключно на припущеннях та не підтверджене належними і допустимими доказами. Крім того, на думку позивача, інспектор з паркування не має повноважень щодо накладення адміністративних стягнень в порядку КУпАП. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2026 у задоволенні позову відмовлено. 
Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що наданими відповідачем доказами підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке полягає у здійсненні стоянки транспортним засобом на тротуарі всупереч вимогам п. 15.10 "в" ПДР України. Відповідач дія в межах наданих йому законом повноважень та з дотримання встановленої процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності і порушень, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної постанови не допустив. Наведені позивачем доводи під час розгляду справи не підтвердилися, мають характер припущення та спростовуються сукупністю наданих відповідачем доказів. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення обставин справи і помилкову оцінку наявних в ній доказів. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не звернув увагу на те, що спірна постанова датована 07.05.2025, тобто датою пізніше ніж 10 днів з дати залишення повідомлення про адміністративне правопорушення від 16.04.2025. До того ж вона не вручалась та не надсилалась позивачу. Також, на думку позивача, при вирішенні справи судом було проігноровано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28.05.2025 у справі № 461/3361/25, яка має преюдиційне значення та доводить неправомірність дій відповідача щодо оформлення повідомлення від 16.04.2025 до постанови серії ЛВ00843554, яка насправді не виносилась. Така постанова була винесена лише через 22 дні від дати здійснення фотографування та без встановлення на основі належних й допустимих доказів факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Стверджує, що подія відповідного правопорушення відсутня та не доводиться, а Департамент, будучи суб`єктом владних повноважень, не виконав свого обов`язку щодо доказування, хоча несе такий тягар. Просить апеляційний суд врахувати, що оцінка доказів у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за критерієм доведення "поза розумним сумнівом", а всі сумніви щодо доведення винуватості особи мають тлумачитися на її користь. Крім того, суд допустив грубі процесуальні порушення, оскільки провів судовий розгляд справи без стадії судових дебатів та скасував ухвалу від 25.07.2025 про забезпечення позову в цій справі, що може призвести до примусового стягнення з позивача накладеного штрафу ще до остаточного вирішення справи судом. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Апеляційне провадження відкрито ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026. Встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу. Витребувано справу № 461/5965/25 з Галицького районного суду м. Львова. Вирішено здійснити підготовчі дії з метою призначення справи до апеляційного розгляду після надходження матеріалів справи.
28.04.2026 надійшов відзив Департаменту на апеляційну скаргу. Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з повним дослідженням усіх обставин справи та доказів, а тому апеляційна скарга не може бути задоволена. Наполягає на тому, що позивача правомірно та з дотримання вимог закону притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки він здійснив стоянку легковим автомобілем на тротуарі, залишивши для руху пішоходів менше 2 м за адресою: м. Львів, вул. Кирила і Мефодія, 4. Відповідний факт підтверджується фотофіксацією порушення. Після встановлення відповідальної особи, у даному випадку - власника транспортного засобу, та у зв`язку з несплатою пільгової частини штрафу (50%) за залишеним повідомленням, інспектором з паркування було винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн, яку надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням. Отже, як зазначає відповідач, Департамент діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та не порушив прав позивача. 
28.04.2026 позивач подав відповідь, у якій заперечує доводи та аргументи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Наполягає на тому, що Департамент не спростував наведені позивачем факти щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення та доказів наявності події адміністративного проступку. Додатково зазначає, що суд першої інстанції об`єктивно не перевірив та не встановив дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення - чи це відбулося 16.04.2025 чи 07.05.2025, адже в постанові відповідач міг надрукувати будь-яку дату, тоді як серія і номер постанови ЛВ 00843554 залишається тими самими, через що виникла ситуація, що позивач двічі оскаржив одну і ту саму постанову, про що є два різних судових рішення.
Після отримання матеріалів справи та вчинення необхідних підготовчих дій, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 справу призначено до апеляційного розгляду на 28.05.2026 з повідомленням сторін.
Вказане судове засідання відкладено за клопотанням позивача на 11.06.2026.
В судовому засіданні апелянт (позивач) повністю підтримав вимоги за апеляційною скаргою та надав пояснення відповідно до її змісту та змісту відповіді на відзив на апеляційну скаргу. У свою чергу, представник відповідача апеляційну скаргу заперечив з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Установлені судом обставини справи
16.04.2025 позивач ОСОБА_1 , керуючим належним йому транспортним засобом марки "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку на вул. Кирила і Мефодія, 4 в м. Львові.
Повернувшись до вказаного транспортного засобу через деякий час, позивач виявив на його лобовому склі залишене інспектором з паркування Департаменту Ковальчуком І.В. повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 00843554 від 16.04.2025. 
У повідомленні зазначено, що в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу марки "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_1 , 16.04.2025 13:37:35, м. Львів, вул. Кирила і Мефодія, 4, а саме стоянку на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, п. 15.10 "в" ПДР України. 
Також у повідомленні вказано про те, що у відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Фото/відеоматеріали транспортного засобу в момент вчинення правопорушення розміщено на офіційному веб-сайті за відповідним посиланням. Зазначено про ідентифікатор доступу до зображень транспортного засобу, а також, що технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: програмно-апаратний комплекс "Інспектор". 
Наприкінці квітня 2025 року позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Провадження у відповідній справі за № 461/3361/25 відкрито ухвалою суду від 28.04.2025.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.05.2025 провадження у вказаній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Суд зазначив, що в судовому порядку оскарженню підлягає виключно постанова по справі про адміністративне правопорушення, а не повідомлення. Встановлено, що 16.04.2025 інспектором з паркування Ковальчуком І.В. складено повідомлення серії ЛВ № 00843554 від 16.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Таким чином, враховуючи, що позивачем оскаржено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, а постанова про накладення адміністративного стягнення при матеріалах справи відсутня, така позовна заява не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Вказана ухвала набрала законної сили та позивачем не оскаржувалась.
Разом з тим 20.07.2025 позивач звернувся до суду з новим позовом, заявивши вимогу про скасування постанови серії ЛВ № 00843554 від 16.04.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Провадження у відповідній справі за № 461/5965/25 відкрито ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2025.
Крім того, ухвалою цього ж суду від 25.07.2025 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та вирішено зупинити стягнення на підставі постанови Управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради серії ЛВ № 00843554 від 07.05.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту штрафу у розмірі 680 грн - до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 461/5965/25.
Заявою від 09.01.2026 позивач уточнив дату оскаржуваної постанови та просив суд скасувати постанову Департаменту серії ЛВ № 00843554 від 07.05.2025.
Відповідно до цієї постанови, яка винесена інспектором з паркування Ковальчуком І.В. 07.05.2025, водій транспортного засобу марки "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_1 , 16.04.2025 о 13:37 год здійснив стоянку на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м, за адресою: м. Львів, вул. Кирила і Мефодія, 4, чим порушив вимоги п. 15.10 "в" ПДР України. Відтак, керуючись положеннями ст.ст. 279-1 - 279-4 КУпАП, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Зазначену постанову позивач вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на недоведеність факту правопорушення, порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, неналежне вручення постанови та відсутність повноважень в інспектора з паркування щодо її винесення.
Норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Положеннями частини другої статті 258 КУпАП установлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-9 цього Кодексу.
Так, нормами статті 279-1 КУпАП визначено наступний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою-четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 300-1 КУпАП у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.
У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП України штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
За приписами статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
При цьому у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Крім того, відповідно до ч. 2, 5 ст. 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху України (ПДР України), які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Згідно з п. 1.3, 1.4 цих Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
За приписами п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.10 ПДР України надано визначення термінів, наведених у цих Правилах, зокрема:
автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);
власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами;
водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;
пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне;
стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;
транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
Розділом 15 ПДР України регулюються правила зупинки та стоянки.
Так, відповідно до п. 15.1 зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
За правилами п. 15.10 стоянка забороняється:
в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
В силу вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позиція апеляційного суду, оцінка висновків суду першої інстанції, рішення якого переглядається, та доводів учасників справи
Системний аналіз процитованих вище норм Кодексу України про адміністративні правопорушення дає підстави для висновку, що законом чітко визначено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, а також за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідна процедура має свої особливості, які полягають, зокрема, у тому, що:
- протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається;
- постанова про накладення адміністративного стягнення може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;
- адміністративну відповідальність несе особа, за якою зареєстровано транспортний засіб (власник), водночас така особа звільняється від відповідальності у випадках, передбачених статтею 279-3 Кодексу;
- факт порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів фіксується в режимі фотозайомки, при цьому обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу з ракурсів, які підтверджують порушення;
- повноваженнями щодо фіксування в режимі фотозйомки відповідного порушення та накладення адміністративного стягнення за його вчинення наділені посадові особи уповноваженого підрозділу Національної поліції та інспектори з паркування органу місцевого самоврядування;
- допускається розміщення на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу на місці вчинення правопорушення;
- у такому випадку постанова про накладення до адміністративної відповідальності виноситься після встановлення зазначеної особи, в межах визначеного законом строку накладення адміністративного стягнення, тобто не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення;
- якщо постанова про накладення адміністративного стягнення не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру накладеного штрафу, вона надсилається відповідальній особі (зокрема власнику транспортного засобу) рекомендованим листом з повідомленням на адресу її місця реєстрації (проживання) та вважається врученому в день повернення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову, поштового відправлення з позначкою про невручення адресу;
- постанова про накладення адміністративного стягнення вважається виконаною, якщо до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення відповідальною особою сплачено 50 відсотків розміру штрафу;
- постанова про накладення адміністративного стягнення також вважається виконаною, у разі сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу;
- у разі несплати порушником штрафу протягом 15 днів з дня вручення постанови, в тому числі якщо поштове відправлення було повернуто без вручення, постанова передається до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, при цьому розмір штрафу автоматично подвоюється.
Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з виявленим порушенням вимог п. 15.10 "в" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, на лобовому склі транспортного засобу марки "Шкода Октавія", д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за позивачем, інспектором з паркування Департаменту Ковальчуком І.В. було залишено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 00843554 від 16.04.2025.
Зміст повідомлення відповідає вимогам частини другої-четвертої статті 283, частини четвертої статті 279-1 КУпАП та містить усі необхідні відомості, передбачені законом, окрім відомостей про особу, щодо якої розглядається справа (через неможливість з`ясування відповідальної особи на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення винесена 07.05.2025, тобто в межах строку граничного строку притягнення до відповідальності за порушення правил стоянки, який становить два місяці з дня вчинення правопорушення.
Твердження позивача про те, що постанова була винесена неправомірно лише на 22-ий день є помилковими та до уваги судом не беруться, оскільки з точки зору закону прийняття інспектором з паркування постанови одразу на місці виявлення правопорушення чи в той самий день після залишення повідомлення не обов`язковим.
Алгоритм дій уповноваженої особи прописаний у статті 279-1 КУпАП, який складається з кількох кроків: 1) на місці інспектор робить фотофіксацію та залишає паперове повідомлення на склі; на цьому етапі він ще не знає, хто власник авто; 2) у робочому кабінеті інспектор робить запит до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, щоб встановити юридичного власника або належного користувача авто, тобто відповідальну особу у значенні ст. 14-2 КУпАП; 3) винесення постанови відбувається лише після отримання офіційної відповіді з реєстру МВС і встановлення особи; водночас залежно від завантаженості інспекції, технічних збоїв, затримок відповіді від МВС чи інших факторів, цей процес може тривати як кілька годин, так і кілька тижнів; визначальним є дотримання строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, винесення відповідачем постанови серії ЛВ № 00843554 про притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, вчинене 16.04.2025, не суперечить вимогам закону. 
Крім того, суд відхиляє доводи позивача щодо неотримання ним постанови про накладення адміністративного стягнення.
Відповідач надав докази, з яких видно, що копія постанови серії ЛВ № 00843554 від 07.05.2025 була надіслана за місцем реєстрації (проживання) позивача ( АДРЕСА_1 ), однак відповідний рекомендований лист з повідомленням був повернутий на адресу Департаменту без вручення та з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Таким чином, відповідач дотримався вимог частини сьомої статті 279-1 КУпАП. Водночас, згідно з частиною десятою цієї ж статті, постанова вважається врученою позивачу днем повернення поштового відправлення.
Повноваження інспектора з паркування Департаменту Ковальчука І.В. на прийняття оскаржуваної постанови підтверджуються положеннями ст.ст. 219, 279-1 КУпАП, а також рішеннями Львівської міської ради та її виконавчого комітету, на які міститься посилання у відзиві на позовну заяву.
Факт здійснення позивачем стоянки з порушенням вимог п. 15.10 "в" ПДР України повністю доводиться наданими відповідачем доказами, а саме матеріалами фотозйомки у кількості понад два фотознімка, з яких можливо встановити, що належний позивачу легковий автомобіль припаркований на тротуарі та при цьому відстань для проходу пішоходів від краю транспортного засобу до перешкоди (стіни) становить лише 0,794 м.
Відстань виміряна лазерним далекоміром, фотофіксація порушення здійснена з використанням сертифікованого технічного засобу - програмно-апаратного комплексу "Інспектор". 
Крім того, як у повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності від 16.04.2025, так і в постанові про накладення адміністративного стягнення від 07.05.2025 зазначено про розміщення зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайті, в мережі Інтернет, за посиланням: https://inspector.lviv.ua, поінформовано про порядок звільнення від адміністративної відповідальності, порядок і строки оскарження прийнятого рішення, сплати штрафу та звернення до примусового виконання постанови, чим спростовуються твердження позивача про те, що він був позбавлений можливості зрозуміти, за яке саме порушення його притягнуто до відповідальності та якими саме доказами воно підтверджується. 
Доводи позивача про відсутність дорожнього знаку, який би забороняв стоянку у місці, де позивач запаркував свій транспортний засіб, колегія суддів до уваги не бере, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил стоянки, а не за порушення вимог дорожніх знаків, які є окремими самостійними складами адміністративного правопорушення. При цьому недотримання вимог п. 15.10 "в" ПДР України свідчить про порушення правил стоянки, відповідальність за що, у свою чергу, передбачена частиною першою статті 122 КУпАП. 
Отже, твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а також ненадання належних і допустимих доказів наявності події адміністративного проступку є безпідставними та повністю спростовані відповідачем під час розгляду справи. 
Щодо ухвали Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2025 у справі № 461/3361/25, на якій акцентує позивач, то такою закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту, оскільки суд дійшов висновку, що позивач оскаржує не постанову у справі про адміністративне правопорушення, а повідомлення від 16.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності, яке не підлягає судовому оскарженню.
Тобто предмет позову у вказаній справі є відмінним від предмету позову у цій справі, яка стосуються скасування постанови серії ЛВ № 00843554 від 07.05.2025.
Водночас покликання позивача на те, що у справі № 461/3361/25 він оскаржував постанову серії ЛВ № 00843554 від 16.04.2025 про накладення адміністративного стягнення є безпідставними та спростовуються тією ж ухвалою суду від 23.05.2025, якою констатовано відсутність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, датованої 16.04.2025.
Колегія суддів враховує, що ухвала суду № 461/3361/25 від 23.05.2025 набрала законної сили та в силу приписів ч. 1 ст. 370 КАС України є обов`язковою для учасників справи. До того ж позивач таку ухвалу не оскаржував та після її винесення звернувся до суду з новим позовом вже про оскарження постанови серії ЛВ № 00843554 від 16.04.2025, що свідчить про його згоду з тим, що в межах справи за № 461/3361/25 він оскаржував саме письмове повідомлення від 16.06.2025.
Також колегія суддів констатує, що матеріалами даної справи підтверджується факт винесення відповідачем саме постанови від 07.05.2025. Цією постановою на позивача накладено адміністративне стягнення за порушення правил стоянки, яке мало місце 16.04.2025 на вул. Кирила і Мефодія, 4 в м. Львові та було виявлене і зафіксоване інспектором Департаменту Ковальчуком І.В. Тому доводи позивача про наявність двох постанов щодо однією і тією самої події адміністративного проступку колегія суддів вважає безпідставними. 
Щодо посилань позивача на те, що він є особою з інвалідністю, а тому має право (у випадку термінової необхідності) зупинитись транспортним засобом в тому числі у недозволеному місці, то колегія зазначає таке.
По-перше, Правилами дорожнього руху України (пункт 2.8) дійсно дозволено водієві з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", або водієві, що перевозить пасажира з інвалідністю, відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35-3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18. Разом з тим аналогічного винятку із вимог, передбачених пунктом 15.10 "в", правила не містять.
По-друге, з матеріалів фотофіксації не вбачається, що на автомобілі позивача розміщений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю". Водночас лише наявність такого знака, разом із документом про інвалідність водія, дозволяє водієві транспортного засобу користуватися тими пільгами, які передбачені для цієї категорії ПДР України.
По-третє, позивач здійснив не зупинку, а стоянку транспортного засобу, до того ж не надав жодних доказів, які б доводили, що такі його дії були обумовлені крайньою необхідністю. 
Отже, в цій частині пояснення позивача також не заслуговують на увагу та не свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Щодо постанов Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 308/12706/22 та від 23.10.2025 у справі № 308/4830/25, на які посилався позивач у своїх поясненнях під час апеляційного розгляду, то такі стосуються інших випадків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які не пов`язані із подіями, обставинами та правовідносинами, що є предметом доказування у цій справі, а тому ніяк не впливають на оцінку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Решта доводів апеляційної скарги зводяться до наведення численних формальних та надуманих аспектів, які жодним чином не спростовують суті вчиненого правопорушення та мають ознаки правового пуризму. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху повністю доводиться наявними у справі доказами і насамперед матеріалами фотофіксації, які є належними та допустимими в розумінні положень ст.ст. 14-2, 251 КУпАП, отримані у встановленому законом порядку, є послідовними, узгодженими, а також характеризуються взаємопов`язаністю, логічністю, переконливістю, у зв`язку з чим відсутні підстави сумніватися у доведеності факту вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулося за рішенням уповноваженої посадової особи та з дотриманням визначеної законом процедури. Достатніх підстав для втручання суду у прийняте суб`єктом владних повноважень рішення, яким є постанова серії ЛВ № 00843554 від 07.05.2025, не встановлено. 
Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права
Статтею 286 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. 
Однією з таких особливостей є скорочені строки розгляду справи цієї категорії.
КАС України передбачає два види позовного провадження: загальне та спрощене (ч. 1-3 ст. 12 КАС України). Водночас за спрощеним провадженням вирішуються справи незначної складності (малозначні справи), а також справи, які потребують швидкого вирішення.
Розгляд адміністративних справ у спрощеному позовному провадженні може відбуватися у трьох формах: 1) за наявними матеріалами справи без повідомлення (виклику) сторін (у порядку письмового провадження); 2) у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; 3) без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні) з особливостями, передбаченими статтею 263 КАС України
У свою чергу, відповідно до положень ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує їхні усні пояснення. При цьому судові дебати не проводяться.
Як можна побачити з ухвали суду Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2025 про відкриття провадження у цій справі, справа була призначена до розгляду по суті в судовому засіданні та стадія підготовчого провадження не проводилась, з чого можна дійти висновку, що суд розглянув справу у спрощеному позовному провадженні. 
Відтак колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо порушення його процесуальних прав у зв`язку з непроведенням судом першої інстанції судових дебатів, оскільки за вказаною вище формою адміністративного судочинства такі не проводяться.
Крім того, твердження позивача в цій частині спростовуються протоколом судового засідання від 10.04.2026, згідно з яким позивачу було надано можливість дебатувати. 
Разом з тим відомостей про подання позивачем письмових зауваження щодо правильності чи повноти протоколу судового засідання в порядку ст. 231 КАС України у матеріалах справи немає.
Позивач також не погоджується з правомірністю скасування, як він вважає, заходів забезпечення позову. Проте відповідні доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 10.04.2026 зазначено про те, що раніше вжитті ухвалою суду від 25.07.2025 заходи забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Департаменту серії ЛВ № 00843554 від 07.05.2025 зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішення.
Така вказівка повністю відповідає положенням ч. 6 ст. 157 КАС України, згідно з якими у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Отже, у своєму рішенні суд першої інстанції лише відтворив норму процесуального закону з метою утвердження визначеності у правовідносинах між сторонами та наголосив на моменті, з якого вжитті у цій справі заходи забезпечення позову втрачають чинність. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2026 відповідає, а викладені в апеляційні скарзі доводи є неприйнятними.
Частиною першою статті 315 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведені вище мотиви, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Щодо можливості касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції
Статтею 272 КАС України встановлено особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ, в тому числі справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (ст. 286 КУпАП).
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-283-1, 284-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 139, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2026 року у справі № 461/5965/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 
Постанова у повному обсязі складена 22.06.2026, враховуючи положення ч. 6 ст. 120, ч. 3 ст. 243 КАС України). 

Головуючий суддя	 	П. І. Сало 	
судді	 	Т. М. Димарчук 	
 	 	Р. М. Москаль