УХВАЛА

11 червня 2026 року 
м. Київ

справа №460/7936/25
адміністративне провадження №Зі/990/101/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бучик А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шарапи В.М. від розгляду справи № 460/7936/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У травні до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якому просила:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України з виплати ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги у розмірі 1/5 частини від 15 000 000,00 грн., в сумі 3 000 000,00 грн. та ділення залишку коштів на 40 щомісячних платежів у розмірі 300 000,00 грн.;
- зобов`язати Міністерство оборони України донарахувати та виплатити позивачці несплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі: 11 400 000,00 грн. - одним платежем.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 скасовано та ухвалено постанову, якою позов задоволено повністю.
20.05.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2026 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Шарапа В.М., судді Берназюк Я.О., Шевцова Н.В.
Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026.
09.06.2026 на адресу Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Шарапи В.М. від касаційного розгляду справи №460/7936/25.
У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що у касаційній скарзі Міністерство оборони України посилається на практику Верховного Суду, яку викладено в постанові від 31.03.2021 у справі №803/1541/16. Зазначає, що вказана справа (№803/1541/16) розглядалася головуючим суддею Шарапою В.М., який призначений розглядати і цю справу (№460/7936/25).
Заявниця вбачає у вказаній ситуації конфлікт інтересів вказаного судді та вірогідність виникнення у нього мотиву застосувати практику, яку він застосував як до справи №803/1541/16, так і до цієї справи - №460/7936/25, хоча, на думку ОСОБА_1 , правовідносини вказаних справ різняться і таке застосування буде незаконним.
При цьому ОСОБА_1 вважає, що задля забезпечення безсторонності та об`єктивності розгляду даної справи, головуючий суддя Шарапа В.М. має бути відведений.
За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд постановив ухвалу від 10.06.2026, якою визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М. від касаційного розгляду адміністративної справи № 460/7936/25 та передав останню для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.
За наслідками автоматизованого розподілу судових справ заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, визначеної для розгляду цієї справи, передано на розгляд судді Бучик А.Ю.
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів, суддя-доповідач виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Відповідно до правового висновку Європейського суду з прав людини, викладений в рішеннях по справі "Ветштайн проти Швейцарії", "Білуха проти України", відповідно до якого безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Суд наголошує, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними та допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю у зв`язку з розглядом певної справи, обставини, пов`язані з прийнятими судовими рішеннями.
Частина четверта статті 36 КАС України встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Твердження ОСОБА_1 про можливу упередженість та необ`єктивність судді ґрунтується лише на її припущеннях, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Тобто, доводи заявниці здебільшого свідчать саме про незгоду сторони з рішенням суду у справі № 803/1541/16, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.
Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість судді Шарапи В.М. або необ`єктивність під час розгляду справи № 460/7936/25, заявницею не наведено, а суддями не встановлено.
Таким чином, наведені заявницею підстави для відводу судді Шарапи В.М. є необґрунтованими, оскільки вони не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, а матеріали заяви не містять доказів, які б містили належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді.
Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість судді або його необ`єктивність під час розгляду справи позивачка у своїй заяві не вказала, а Верховний Суд під час розгляду відповідної заяви таких підстав також не встановив.
З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи В.М. задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шарапи В.М. від розгляду справи № 460/7936/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Бучик