МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 р.  	№ 400/13645/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21005 , 	
про	визнання протиправними та скасування рішень від 03.06.2025 №143050005984, від 04.09.2025 №143050005984 та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду із позовом, у якому просила: Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №143050005984 від 03.06.2025р про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти розмірів призначеної пенсії; Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №143050005984 від 04.09.2025 ГУ ПФУ про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти розмірів призначеної пенсії; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У травні 2025 року звернулася до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 пенсій. Відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, оскільки до спеціального стажу у закладах охорони здоров`я не зараховано період роботи з 07.04.1987 по 14.09.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відтиск печатки не придатний для сприйняття змісту.
На думку позивача, зазначений період роботи протиправно не був зарахований відповідачем до страхового стажу, у зв`язку з чим йому було відмовлено у виплаті грошової допомоги.
Суд ухвалою від 25.12.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідач надіслав відзив, заперечує проти задоволення позову. На обґрунтування своєї позиції зазначає, з 04.06.2019 для визначення права на пенсію за вислугу років, застосовуватись положень п. «е» ст. 55 Закону № 1788 (в редакції від 28.12.2015, яка, не визнана Конституційним судом України неконституційною) якою встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за умови наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати згідно встановленої законодавцем градації спеціального, стажу.
Відтак, право виходу на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я, незалежно від віку, за наявності вислугу років у період: до 01.04.2015 — не менше 25 років (пункт «е» статті 55 Закону № 1788 в редакції від 28.12.2015); до 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців (пункт 21 Прикінцевих положені Закону № 1058).
Отже, право виходу на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти незалежно від віку, за наявності вислугу років станом н 11.10.2017 — не менше 26 років 6 місяців (пункт 21 Прикінцевих положень. Закону № 1058).
Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється в місяцях.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу робо для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенс додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березн; 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
Трудова книжка має бути заповнена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та/або Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.2011 № 909. затверджено «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та. соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу. років».
Враховуючи вищенаведені норми законодавства, за результатами розгляду заяви З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Позивачка з 01.04.025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
26.05.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.
Рішенням від 03.06.2025 відповідач відмовив у виплаті допомоги у зв`язку з тим що відтиск печатки не придатний для сприйняття змісту. Також зазначає, що до страхового стажу для призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно з п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не враховано період роботи з 07.04.1987 по 14.09.1994.
Вважаючи відмову відповідача неправомірною, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відтак право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, мають особи:
1) яким призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV після 01.10.2011;
2) які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
3) які мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на вищезазначених посадах;
4) які до призначення пенсії за віком не отримували будь-якої пенсії.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ГУ (далі - Закон № 1058-ГУ) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
За приписами статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема
Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ГУ від 09.07.2003 та пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок-30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ГУ (далі Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909).
Відповідно до розділу 2 Переліку 909 визначено найменування закладів і установ охорони здоров`я і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, це зокрема: заклади - Лікарняні заклади, лікувально- профілактичні заклади особливого - типу, лікувально-трудові профіла кторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно -епідеміологічні заклади, діагностичні центри; посади - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Згідно з п. 4 Порядку № 1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.06.2021 у справі № 328/1620/17, умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058. Слід зазначити й про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.
Отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 439/1148/17.
Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 станом на дату призначення пенсії за віком працювала на посаді сестри медичної лікарсько - консультативної комісії консультативної поліклініки Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня»
Згідно записів трудової книжки обіймала посади закладів охорони здоров`я: запис №3, запис № 4 період з 07.04.1987 року по 04.09.1987 року - лаборантом Дамдинської врачебної лабораторії Наурзумської центральної районної лікарні (Кустанайська область Казахська РСР); Запис №5, запис №6 період з 22.09.1987 року по 22.06.1988 року - медсестра Дамдинського совхозу Наурзумського району (Кустанайська область Казахська РСР); Запис №7, запис №8 , період з 06.07.1988 року по 14.09.1994 року - медсестра фізкабінету Державнінської районної лікарні (Казахстан).
Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми права, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Враховуючи проаналізовані вище норми права, зважаючи на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 876/5312/17, від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17, можна дійти висновку, що вказані доводи пенсійного органу, покладені в основу відмови, є протиправними та незаконними і не можуть бути підставою для позбавлення права позивачки на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
У постанові від 15 червня 2022 року у справі №200/854/19-а Верховний Суд зазначив, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог: станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили); станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
У постановах від 22 лютого 2024 року у справі №260/323/20, від 21 березня 2024 року у справі №580/2737/23 Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь- якого іншого виду пенсії.
Відмовляючи у призначенні позивачці одноразової грошової допомоги з підстав відсутності інформації про перебування позивачки у відпустці без збереження заробітної плати, не врахував тієї обставини, що Порядком № 1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати, а також не передбачено необхідності надання документів про періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Рішення відповідачів про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, прийняті не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є протиправним і підлягає скасуванню.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позову.
Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1937,92 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Сума сплаченого позивачем судового збору підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ у Вінницькій області так як саме вказаним відповідачем прийнято оскаржувані рішення.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНРКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 код ЄДРПОУ 13844159, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21005,РНОКПП 13322403 ) задовольнити. 
2.Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №143050005984 від 03.06.2025р про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти розмірів призначеної пенсії.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №143050005984 від 04.09.2025 ГУ ПФУ про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти розмірів призначеної пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21005 РНОКПП 13322403) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1937,92 грн.
5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя А.В. Величко