Справа № 932/9558/23 
Провадження № 2-а/932/286/23

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі: Головуючій суддя Малінов О.С., за участі секретаря Ликової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), в особі представника Скачкова Романа Валерійовича, до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (юридична адреса: м. Дніпро, пр-кт Дмитра Яворницького, буд.60), третя особа: Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжний Денис Артурович (адреса: м. Дніпро, пр-кт Дмитра Яворницького, буд.60), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , в особі представника Скачкова Р.В., звернувся з адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа: Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжний Д.А., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги позивач обґрунтовував наступними обставинами.
24.08.2023 інспектором з паркування інспекції з питань контролю паркуванням Калюжним Денисом Артуровичем, в режимі фото/відео зйомки нібито зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркувань транспортного засобу марки FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_2 годині 04 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Гусенко, 13. Та було винесено постанову серії ІДІ № 00404188 від 30.08.2023 року. 
Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України, а саме порушення вимог підпункту б) пункту 15.10 розділу 15 ПДР Стоянка тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знака встановленими з табличками).
Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню оскільки даному випадку відсутня подія правопорушення, порушення п.п. «б» п. розділу 15 ПДР відсутнє, оскільки зупинка автомобіля здійснена на тротуарі дотриманням умов, передбачених п.п. «в» п.15.10 розділу 15 ПДР; постанова містить відомості, які не відповідають дійсності щодо фактичного розташування автомобіля на тротуарі по вул. Гусенко, 13, м. Дніпро., автомобіль було розташовано на тротуарі по вул. Олеся Гончара вздовж газону у напрямку руху до проїзної частини вулиці Гусенко. Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради долучено фото знімки, з яких вбачається, що дійсно, автомобіль FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_3 , перебуває на тротуарі. При цьому, не зафіксовано, що автомобіль припарковано у дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку, як того вимагає п.п. 6 п.15.10 розділу 15 ПДР.
Відповідно до пункту 15.10 ПДР (в) стоянка забороняється на тротуарі за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені в краю тротуарів, де для руху залишається щонайменше 2 м. Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме:
1. Стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом
2. Стоянка здійснюється на краю тротуару;
3. Стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Пунктом 1.10 ПДР України зазначено, що тротуар призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або елемент дороги, відокремлений від неї газоном.
Цим же пунктом визначено, що газон ділянка однорідної території із дерновим покривом, який штучно створюється шляхом посіву і вирощування дерноутворювальних трав (переважно багаторічних злаків) або одернування;
В даному випадку позивач залишив легковий автомобіль на краю тротуару уздовж газону, який відокремлений від проїзної частини тротуаром, при цьому залишивши щонайменше 2 метри для вільного руху пішоходів.
Даний факт підтверджується фотофіксацію із застосуванням вимірювальної рулетки, якою зафіксовано, автомобіль розташовано на тротуарі по вул. Олеся Гончара вздовж газону у напрямку руху до проїзної частини вулиці Гусенко та для руху пішоходів залишилось, щонайменше 4 метра, що зафіксовано на складеній фототаблиці та схемі.
Вказаними фотознімками також підтверджено факт відсутності у місці припаркування автомобіля буд-яких забороняючих знаків стоянки або зупинки саме у вказаному місці.
Інспектором при складанні оскаржуваної постанови вказано, що позивачем нібито порушено підпункт «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 Стоянка забороняється: на тротуарах (крім місць, позначених відповідними Порожніми знаками, встановленими з табличками).
Норма підпункту «б» пункту п. 15.10. Правил дорожнього руху має уточнюючу частину щодо того, що стоянка на тротуарах дозволяється у місця Означених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками. В даній справі відсутні будь-які докази того, що у м.Дніпро по вул. Гусенко, 13, по вул. Олеся Гончара у напрямку руху до проїзної частини вулиці Гусенко, відсутній дозволяючий стоянку дорожній знак та/або дорожній знак який забороняє стоянку легкового транспортного засобу, даний факт підтверджено фотофіксацією. (Додатки)
Окрім того, пункт 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, містить підпункт «в», де вказано, що зупинка, стоянка можлива на тротуарах, автомобілі можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 07.11.2019 по справі № 524/9162/16-а рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил.
Тому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ІДІ № 00404188 від 30.08.2023, винесену інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжного Д.А., якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Судові витрати покласти на відповідача.
Представник відповідача - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради надав відзив на позов у якому просив у задоволенні останнього відмовити. Свої заперечення обґрунтовував наступними обставинами. 
24.08.2023 року, інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками) транспортного засобу FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_4 (далі - транспортний засіб позивача), за адресою м. Дніпро, вул. Гусенко, 13, чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху. У відповідності до положень статті 142 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано:
1) дату порушення 24.08.2023 р.;
2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Гусенко, 13;
3) географічні координати: 48.450268, 35.0542606;
4) час вчинення порушення: о 15:04 (15 год. 04 хв.).
Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режими фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка с суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування у повній відповідності до вимог ст. 279 КУПАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД №01248809 на лобовому склі транспортного засобу позивача.
Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00404188 від 30.08.2023 року згідно з ч. 5 ст. 2791, ст.ст. 283. 284 КУпАП без участі особи, я притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Фотознімки транспортного засобу FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_5 зроблені інспектором з паркування повністю відповідають вимогам ст. 142 КУпАП та с належними та допустимими доказами у даній справі.
З вищевикладеного вбачається, що дії інспектора з паркування відповідають вимогам чинного законодавства, а постанова ІДІ № 00404188 від 30.08.2023 року є правомірною.
Третя особа - Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжний Д.А. у судове засідання не з`явився, про час та його місце проведення був повідомлений належним чином про що свідчать матеріали справи.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Так, судом встановлено, що 24.08.2023 року, інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками) транспортного засобу FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_4 (далі - транспортний засіб позивача), за адресою м. Дніпро, вул. Гусенко, 13, чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху. У відповідності до положень статті 142 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано:
1) дату порушення 24.08.2023 р.;
2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Гусенко, 13;
3) географічні координати: 48.450268, 35.0542606;
4) час вчинення порушення: о 15:04 (15 год. 04 хв.).
Після встановлення відповідальної особи – Вірменич В.А., інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00404188 від 30.08.2023 року згідно з ч. 5 ст. 2791, ст.ст. 283. 284 КУпАП без участі особи, я притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Сторонами повністю визнаються як місце скоєння правопорушення, розташування та належність транспортного засобу FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_4 .
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, в якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
У примітці до ст. 142 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Вищенаведені приписи законодавства були дотримані інспектором з паркування Калюжним Д.А. у повному обсязі.
Щодо тверджень представника позивача про відсутність події та складу правопорушення з боку Вірменич В.А. суд зазначає наступне.
Пункт 15.1. ПДР передбачає: зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).
У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1 а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом тощо.
Згідно з п. 1.10 ПДР, зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). 
Згідно з п. 1.10 ПДР, стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. 
Пунктом 15.10. ПДР визначено що стоянка забороняється:
а) у місцях, де заборонена зупинка;
б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);
в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; 
г) ближче 50 м від залізничних переїздів;
ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху:
д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;
е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;
с) на газонах.
3 матеріалів фотофіксації чітко видно, що транспортний засіб позивача здійснив стоянку на вул. Гусенко, 13 у м. Дніпро (не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі), чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.1 розділу 15 Правил дорожнього руху.
Чинними ПДР визначено, що стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, в той час як тротуар призначений саме для руху пішоходів, прилягає до проїзної частини та на ньому заборонено стоянку.
П.п. «б» п. 15.10 ПДР передбачено заборону стоянки на тротуарах (крім місць позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).
Позивачем було здійснено стоянку транспортного засобу на тротуарі в місці, не позначеному відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками.
Вимогами п.п. «в» п. 15.10 ПДР передбачено заборону стоянки на тротуарах за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Правилами дорожнього передбачено наявність трьох факторів для застосування вимог п.п. «в» п.15.10 ПДР, а с
1. Транспортний засіб має бути легковим автомобілем або мотоциклом;
2. Транспортний засіб має бути розташований на краю тротуару; 
3. Транспортний засіб має залишити щонайменше 2 м для руху пішоходів.
Виходячи з системного аналізу норм правил дорожнього руху стає зрозумілим, що при недотриманні хоча в однієї з умов при розташуванні транспортного засобу, норми п.п.«в» п.15.10 ПДР не діють та не застосовуються інспектором з паркування при виявленні правопорушення. Транспортний засіб позивача був розташований безпосередньо на тротуарі що ним визнається, а не на краю тротуару, який примикає до проїзної частини, адже транспортний засіб позивача повністю розміщено на тротуарі.
В цьому випадку норми п.п. «в» п.15.10 ПДР не застосовуються. При розташуванні транспортного засобу на тротуарі саме таким чином, як вчинив позивач, розповсюджуються норми п.п. «б» п.15.10 ПДР, порушення яких було інспектором з паркування виявлено та зафіксовано.
Оскільки, позивачем здійснено стоянку транспортного засобу позивача на тротуарів місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, це призвело до порушення вимог п.п. «б» 15.10 ПДР.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду та в пункті 20 постанови від 17.05.2018 по справі №750/3679/17 визначив наступне:
«Аналіз положень пункту 15.10 у взаємодії з пунктом 15.6 Правил дорожнього руху України дає підстави для висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках:
А) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці;
Б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.»
Верховний Суд зауважив, що транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху.
Однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м.), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.
Однак в даному випадку, транспортний засіб позивача під час вчинення правопорушення був припаркований безпосередньо на тротуарі, а не на краю тротуару, який примикає до проїзної частини, а отже й відсутня одна з умов для застосування винятку, що міститься в пп. «в» п.15.10 ПДР. Вказане підтверджується фотофіксацією вчинення адміністративного правопорушення.
Для того щоб розмістити транспортний засіб у такий спосіб, водієві необхідно здійснити рух тротуаром, спричинивши загрозу життю та здоров`ю пішоходів, що с порушенням вимог пункту 11.13 ПДР, яким забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних інших підприємств розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил. 
Відповідно до п.1.10 ПДР, тротуар елемент дороги, призначений для руху пішоходів який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
Пішохід теж с учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху. Сам факт того, що автомобіль позивача припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може не свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційне адміністративного суду в постанові від 15.05.2019 року по справі №464/1703/17, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що місце вчинення адміністративного правопорушення не має ознак майданчика для паркування транспортних засобів та належить територіальній громаді м. Дніпра, оскільки майданчики для паркування транспортних засобів облаштовуються відповідно до вимог ПДР та Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342 (зі змінами), а саме: горизонтальною розміткою синього та білого кольору, дорожніми знаками 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки», 5.44 «Кінець зони стоянки», інформаційними табличками, паркувальними автоматами. У місці, де було зафіксовано транспортний засіб позивача, відповідні дорожні знаки відсутні.
Суд погоджується із твердженнями відповідача, що особа, яка отримала водійське посвідчення повинна знати правила зупинки та стоянки, передбачені ПДР, згідно з якими заборонена стоянка на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличкам), тобто відповідні знаки та таблички показують спосіб здійснення стоянки та дозволяють, таким чином при відсутності вищезазначених умов стоянка заборонена, тобто додаткових позначень заборони стоянки не потребується.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто володіння і користування вирішив володіти та керувати автомобілями, погодились на певну відповідальність та обов`язки.
Зважаючи на вищевикладене, та докази в вигляді фотофіксації, твердження позивача про розміщення транспортного засобу таким чином, що не перешкоджає руху пішоходів є помилковим та безпідставним, представник позивача трактує законодавство помилково та на власний розсуд з ціллю уникнення адміністративної відповідальності, а саме вказуючи на те, що стоїть на відрізку тротуару, який обмежований від дорогі ще 4 метрами тротуару, як зазначає позивач згідно його фотофіксації. Оскільки для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по тротуару, порушуючи п. 11.13 ПДР, чим фактично створив загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухалися вздовж тротуару.
Суд дослідив наявні у справі фотоматеріали, надані сторонами, та встановив, що стоянка автомобіля здійснена позивачем безпосередньо на тротуарі, біля газону, в місці, яке не примикає до проїзної частини (а.с.19,21,22). Розташування автомобіля позивача на зазначеній території є порушенням пп. «б» п.15.10 Правил дорожнього руху, і застосування юридичних наслідків такого порушення не потребує встановлення обставини стоянки автомобіля із дотриманням умов, передбачених п. «в» вказаного пункту Правил.
Посилання позивача та його представника на постанову Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 07.11.2019 по справі № 524/9162/16-а, де висновок про рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР, начебто не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил, - є помилковим.
Так, згідно наведеної Постанови:
«30. Водночас, відповідно до пункту 15.10 «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.
31. У пункті 1.10 ПДР України встановлено, що стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
32. Очевидним і зрозумілим є те, що здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки.
33. За таких обставин, рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил».
Тобто Касаційний адміністративний суд Верховного суду неодноразово підкреслив у постанові, що склад правопорушення, передбаченого пунктом 11.13 ПДР України буде відсутній лише у випадку заїзду (виїзду) на тротуар з метою паркування безпосередньо на його краю, який прилягає до проїзної частини, і це не дозволяє рух тротуаром по всій його ширині.
Вимогами ч. 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, слід залишити за позивачем, оскільки згідно з вимогами статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Керуючись статтями 250,251 КАС України,суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), в особі представника Скачкова Романа Валерійовича, до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (юридична адреса: м. Дніпро, пр-кт Дмитра Яворницького, буд.60), третя особа: Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжний Денис Артурович (адреса: м. Дніпро, пр-кт Дмитра Яворницького, буд.60), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 24 грудня 2025 року, виготовлення повного тексту рішення відкласти на строк не більше 10 днів з дня закінчення розгляду справи.
Повний текст рішення складений 29 грудня 2025 року. 

Суддя О.С.Малінов