ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/10772/25
Провадження № 22-ц/820/938/26
Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Цюпик Ольгою Василівною, на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року (суддя Козак О.В.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначалось, що ТОВ «Бізнес Позика» 28.12.2023 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 484743-КС-001 про надання кредиту.
28.12.2023 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 484743-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5253 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальницею у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржницею було введено/відправлено.
Таким чином, 28.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 484743-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - договір).
Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15288411 процентів за кожен день користування кредитом.
Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. 
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальниці грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці № НОМЕР_2 (котрий позичальницею вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).
До теперішнього часу боржниця свої зобов`язання за кредитним договором № 484743-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до пункту 2 договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі за текстом - «проценти за користування кредитом»), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.
Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржниці станом на 31.03.2024 утворилась заборгованість за договором № 484743-КС-001 про надання кредиту в розмірі 36122,73 грн, з них: 9770,75 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту, 25733,28 грн – сума прострочених платежів по процентах, 618,70 грн – сума прострочених платежів за комісією, яку позивач просив суд стягнути на свою користь. 
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №484743-КС-001 про надання кредиту від 28.12.2023 в сумі 36122,73 грн, з яких: 9770,75 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 25733,28 грн – сума прострочених платежів по процентах; 618,70 грн – сума прострочених платежів за комісією.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 2422,40 грн судового збору. 
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2026 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника Цюпик О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на неправильне застосування вказаним судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що заборгованість по тілу кредиту становить 9770,75 грн, оскільки не врахував сплату відповідачкою коштів в сумі 4320,05 грн.
На думку скаржниці, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що умови договору №484743-КС-001 про надання кредиту від 28.12.2023 в частині нарахування процентів за ставкою 2,0000000 % та 1,15288411 % (п.2.4 договору) за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані, оскільки є нікчемними, на що позивач уваги не звернув та нарахував в порушення чинного законодавства відповідачу проценти за користування кредитними коштами у відповідності до п.2.4 договору, а суд першої інстанції не перевірив розрахунки.
Вказує, що правовідносини між сторонами виникли 28.12.2023, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності 24.12.2023, а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,0000000 % та 1,15288411 % є нікчемною в силу положень ч. 5 ст.8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»
Таким чином, укладаючи 28 грудня 2023 року кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку в розмірі 2,0000000 % та 1,15288411 % за кожен день користування кредитом, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. 
Тобто, на думку скаржниці, розмір процентів протягом строку кредитування (з 28.12.2023 по 13.06.2024) за процентною ставкою 1% мав складати: 10000,00 грн (сума кредиту) х 1% : 100% х 169 (днів) = 16900,00 грн. При цьому, слід врахувати, що відповідачкою було сплачено на погашення заборгованості кошти в сумі 4320,05 грн.
Звертає увагу на те, що умови договору №484743-КС-001 про надання кредиту від 28.12.2023 в частині комісії за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн (п.2.5 Договору) не можуть бути застосовані, оскільки є нікчемними.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» вказує, що Законом не передбачено, що дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону застосовується виключно до договорів, що були укладені до набуття чинності цією нормою. Зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості позичальниці є належним та відповідає як умовам кредитного договору, так і діючому станом на день укладання кредитного договору законодавству. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, рішення суду першої інстанції не в повній мірі не відповідає вказаним вимогам.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою не виконувались зобов`язання за кредитним договором належним чином, отримані та використані кошти не повернуті позивачу в повному обсязі, що є підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором.
Проте, колегія суддів не в повному обсязі погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Встановлено, що 28 грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №484743-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». (а.с. 34-38) 
Відповідно до вказаного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». (п. 2.1 договору)
Сторони визначили, що кредит надається строком на 24 тижнів, до 13.06.2024, стандартна процентна ставка є фіксованою та становить 2,0000000 процентів в день; знижена ставка є фіксованою та становить 1,15288411 процентів в день; комісія за надання кредиту складає 1500,00 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 26040 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 9249,88 процентів. (п.п. 2.3 -2.9)
Згідно з п. 3.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Згідно з п. 3.2.1 договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору.
П. 3.2.2 договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставною, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору.
28.12.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3 позивачем перераховано грошові кошти на виконання умов договору про надання кредиту № 484743-КС-001 від 28.12.2023 в розмірі 10000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід» та випискою по рахунку № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яку надано на виконання ухвали суду. (а.с. 54, 89-97).
Відповідно до наданих ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку та довідки про стан заборгованості станом на 31 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 склала 36122,73 грн, що складається з заборгованості за кредитом – 9770,75 грн, заборгованості по відсотках – 25733,28 грн, заборгованості по комісії – 618,7 грн (а.с. 22-27, 28).
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Суд першої інстанції правильно виходив з того, сторони уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Отже, кредитор та відповідач у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів,комісії прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність стягнення заборгованості за комісією, то слід зазначити наступне.
Сторони спору, уклавши кредитний договір, у п. 2.5. цього договору погодили, що комісія за надання кредиту становить 1350 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Частиною 2 ст. 8 цього Закону визначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, відповідно до наведених положень вказаного Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився сплатити комісію за надання кредиту.
Аналізуючи умови укладеного кредитного договору та наведені вищи норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки умовами договору передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму цих нарахувань до графіку платежів.
Наведене також узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
Разом з тим колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню з відповідачки на користь ТОВ «Бізнес Позика», не відповідає вимогам чинного законодавства.
Так ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не перевірив дотримання вимог чинного законодавства щодо правильності нарахування процентів за користування кредитом з урахуванням визначених матеріальним законом максимальних ставок.
Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, ТОВ «Бізнес Позика» розраховувало заборгованість за процентами за весь період кредитування - з 28 грудня 2023 року по 13 червня 2024 року за денними ставками, передбаченими договором - стандартною ставкою 2,0000%, зниженою процентною ставкою 1,15288411%.
Разом з тим, 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зважаючи на те, що у даній справі, яка розглядається апеляційним судом, договір було укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому строк дії п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Відтак, згідно вимог вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки в укладеному між сторонами спору кредитному договорі не повинен перевищувати 1%.
Відповідно, ТОВ «Бізнес Позика» мало право на нарахування процентів за користування кредитом за період з 28 грудня 2023 року по 13 червень 2024 року за денною ставкою 1%.
Таким чином, розмір процентів за користування кредитом за вказаний період - з 28 грудня 2023 року по 13 червня 2024 року, із врахуванням сплачених сум по тілу кредиту та виходячи із денної процентної ставки 1%, становить 13134,15 грн.
Вказаний розмір заборгованості за процентами відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». 
Відтак, всього з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за договором № 484743-КС-001 про надання кредиту від 28 грудня 2023 року в сумі 23068,02 грн, з яких: 9315,17 грн - заборгованість по тілу кредиту, 13134,15 грн - заборгованість за відсотками, 618,70 грн - заборгованість по комісії.
З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення суми заборгованості за договором № 484743-КС-001 про надання кредиту від 28 грудня 2023 року, яка стягнута з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», до 23068,02 грн.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
А тому, слід змінити розподіл судових витрат та зменшити суму судового збору, який стягнутий з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика», до 1546,94 грн.
З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1313,18 грн. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Цюпик Ольгою Василівною, задовольнити частково.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року змінити, зменшивши суму заборгованості за договором № 484743-КС-001 про надання кредиту від 28 грудня 2023 року, яка стягнута з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», до 23068,02 грн, з яких: 9315,17грн - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 13134,15 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 618,70 грн – заборгованість за комісією, судового збору – до 1546,94 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 1313,18 грн судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта
Судді:       А.П. Корніюк
О.І. Талалай