Справа № 161/20809/24 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/704/26  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Осіпука В. В., Федонюк С. Ю.,
секретаря Прядуна Ю. В.,
з участю:
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів – приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик Олександра Євгеніївна, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 – ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Частка ОСОБА_5 у праві спільної часткової власності становить 9/20, ОСОБА_2 9/20, ОСОБА_3 2/20.
Після смерті батька ОСОБА_6 , його син – відповідач ОСОБА_2 отримав 08 червня 2021 року свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого йому на праві власності належить 9/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 
У свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що згідно експлікації до схеми розташування будівель та споруд, яка міститься у технічному паспорті на домоволодіння АДРЕСА_1 , назви будівель і споруд, а також літера або номер за планом, наступна: Житловий будинок А-2, підвал а, прибудова а1-2, а3, а4, а5, прибудова житлова а2, сходи а7, а14, прибудова а13, ганок а11, а12, сарай б2, Ж-1, гараж з оглядовою ямою В-1, Г-1, вбиральня Д, Е, огорожа № 1, № 2, а також зазначений б/пг погріб.
Позивач вказала, що відомості, зазначені у свідоцтві про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 08 червня 2021 року, а саме щодо наявності у складі домоволодіння погреба б/пг є помилковими і стало підставою для безпідставного звернення ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту на земельній ділянці позивача, кадастровий номер 0710100000:22:073:0040, що порушує її право на вільне володіння та розпорядження належним на праві власності майном. А тому вважає що відомості щодо погреба б/пг мають бути виключені зі складу спадкового майна.
Зазначила, що в технічному паспорті за 2021 рік виготовленому на замовлення ОСОБА_2 згадка про підвал б/пг з`являється вперше. Будь-яких згадок про нього до 2021 року немає, що підтверджується матеріалами інвентарної справи на спірне домоволодіння.
Вважає, що будь-якого права на неіснуючий підвал у ОСОБА_2 , як спадкоємця ОСОБА_6 немає, так як він не міг здійснювати його будівництво. І як наслідок, твердження відповідача, що неіснуючий підвал б/пг є його власністю, є надуманим і не заслуговує на увагу.
Також вказала, що існування погребу б/пг у формі ями утвореної із залишків фундаменту як підпірної стіни без основної будівлі неможливе.
Позивач вважає, що у зв`язку з відсутністю в складі домоволодіння АДРЕСА_1 погреба б/пг, свідоцтва про прав на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О. Є. 08 червня 2021 року ОСОБА_2 , підлягає скасуванню в частині складу спадкового майна, шляхом виключення зі складу спадкового майна погреба б/пг.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати частково недійсним свідоцтво про прав на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О.Є. 08 червня 2021 року ОСОБА_2 в частині складу спадкового майна, шляхом виключення зі складу спадкового майна погреба б/пг.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2026 року у цій справі у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.
Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Матвіюк Н. Р. апеляційну скаргу заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з?явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у її відсутності.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, – приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О. Є. подала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає, оскільки відповідачами жодних прав позивача порушено не було.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
За матеріалами справи судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року у справі №161/6612/17 затверджено мирову угоду, яка укладена 10 жовтня 2018 року у м. Луцьку між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , наступного змісту:
« ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з одного боку,
ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з іншого боку, разом - сторони, обговоривши між собою предмет позову, що перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області, і виходячи з того, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до висновку про можливість закінчення розгляду даного спору укладенням мирової угоди між сторонами на наступних умовах:
1. Визначити, що ОСОБА_6 на праві власності належить частина господарської будівлі сараю –літньої кухні Б-1 та частина сараю б1, які розташовані в АДРЕСА_1 згідно схеми поділу господарської будівлі, яка є додатком № 1 до мирової угоди, а саме:
-приміщення Б-1/2, площа основи 13,82 м2;
-приміщення б1/2, площа основи 5,43 м2.
2. Визначити, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві власності належить частина господарської будівлі сараю –літньої кухні Б-1, частина сараю б1, тамбур б, сарай б2, які розташовані в АДРЕСА_1 згідно схеми поділу господарської будівлі, яка є додатком № 1 до мирової угоди, а саме:
-приміщення Б-1/1, площа основи 39,86 м2;
-приміщення б1/1, площа основи 4,33 м2;
-тамбур б, площа основи 4,98 м2;
-сарай б2, площа основи 5,53 м2.
3. Сторони домовились, що всі судові витрати по справі, які були здійснені кожним учасником справи, залишаються за сторонами підлягають розподілу за правилами Глави 8 «Судові витрати» Розділу І «Загальні положення» ЦПК України.
Дана мирова угода складена в п`яти екземплярах, по одному для кожної із сторін і для Луцького міськрайонного суду Волинської області.
Мирова угода набуває законної силипісля її визнання Луцьким міськрайонним судом Волинської області.
Наслідки закриття провадження в справі, передбачені частиною 2 статей 256, 207, 208 ЦПК України нам відомі» (т.1, а.с.59, 60).
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і єдиним його спадкоємцем за законом є син ОСОБА_2 (відповідач-1), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 та довідкою про склад спадкоємців від 05 листопада 2020 року за вихідним № 65/02-14 (т. 1, а.с. 184, 185).
Відповідач ОСОБА_3 (дочка ОСОБА_6 ) відмовилася від прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_6 на користь сина спадкодавця ОСОБА_2 (відповідача по справі) шляхом подачі 05 листопада 2020 року заяви до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О. Є. (т. 1, а.с. 188).
08 червня 2021 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О. Є., з урахуванням застереженої нотаріусом дописки, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за № 840. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 9/20 часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом на житловий будинок, 9/20 часток у праві власності на який спадкується, виданим 21 травня 2021 року комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок цегляний, житловою площею – 159,6 кв. м, загальною площею – 278,2 кв. м. Згідно експлікації до схеми розташування будівель та споруд, яка міститься у вказаному технічному паспорті, назва будівель та споруд, а також літера або номер за планом, наступна: житловий будинок А-2, підвал а, прибудова а1-2, а3, а4, а5, прибудова житлова а2, сходи а7, а14, прибудова а13, ганок а11, а12, сарай б2, Ж-1, гараж з оглядовою ямою В-1, Г-1, вбиральня Д, Е, огорожа № 1, 2, б/пг погріб. Зареєстровано в реєстрі за № 840(т. 1, а.с.159-зворот, 215).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за відповідачем ОСОБА_2 08 червня 2021 року зареєстровано право власності на 9/20 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 208).
У технічному паспорті, який виготовлений 21 травня 2021 року, КП «Волинське обласне БТІ» зазначено, що до складу домоволодіння у АДРЕСА_1 , включений погріб б/пг, рік побудови – 1960 (т. 1 а.с. 158-зворот).
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно достатті 1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 статті 1218, частини 1, 2 статті 1220 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_6 на користь сина спадкодавця ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 188). 08 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О. Є. відповідачу ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 9/20 часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та зареєстровано в реєстрі за № 840 (т. 1, а. с. 159 зворот, 215).
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що остання є неналежним відповідачем у цій справі.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України).
Порушення права пов?язане з позбавленням його суб?єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Такі висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови у позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.  Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 186 ЦК України).
Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частиною 1 статті 364 ЦК Україниспіввласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.
Звертаючись в суд з позовом до відповідачів, позивачка зазначила, що приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О. Є. 08 червня 2021 року видано відповідачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому помилково зазначено у складі домоволодіння погріб б/пг.
У свідоцтві про право на спадщину за законом від 08 червня 2021 року зазначено, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 9/20 часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом на житловий будинок, 9/20 часток у праві власності на який спадкується, виданим 21 травня 2021 року комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок цегляний, житловою площею – 159,6 кв. м, загальною площею – 278,2 кв. м. Згідно експлікації до схеми розташування будівель та споруд, яка міститься у вказаному технічному паспорті, назва будівель та споруд, а також літера або номер за планом, наступна: житловий будинок А-2, підвал а, прибудова а1-2, а3, а4, а5, прибудова житлова а2, сходи а7, а14, прибудова а13, ганок а11, а12, сарай б2, Ж-1, гараж з оглядовою ямою В-1, Г-1, вбиральня Д, Е, огорожа № 1, 2, б/пг погріб. Зареєстровано в реєстрі за № 840 (т. 1, а. с. 159-зворот, 215).
Місцевим судом встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на даний час перебуває у спільній частковій власності сторін, без проведення поділу (виділу) в натурі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року у справі №161/6612/17 затверджено мирову угоду, яка укладена 10 жовтня 2018 року у м. Луцьку між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , якою фактично здійснено розподіл частини господарських приміщень та споруд між співвласниками, але «б/пг погріб» не був предметом судового розгляду цієї справи.
Тобто, оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 червня 2021 року не породжує для відповідача ОСОБА_2 жодного права власності конкретно на господарську споруду, яка позначена як «б/пг погріб», оскільки, видаючи це свідоцтво, нотаріус не визначав, що саме входить до 9/20 часток цієї особи у спірному житловому будинку. 
Визначення конкретного переліку майна, яке входить до складу частки кожного співвласника, можливе лише під час здійснення поділу або виділу в натурі (статті 364, 367 ЦК України), або під час передачі у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає частці співвласника у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України).
Позивач фактично помилково ототожнює наведення у свідоцтві відомостей про технічні характеристики житлового будинку, а саме в частині його опису згідно технічного паспорту, з визначенням співвласнику в натурі конкретної частини спільного майна, в тому числі і конкретних господарських будівель та споруд.
Слід зазначити, що стороною позивача заперечується факт існування погреба у спірному домоволодінні, разом з тим, позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що даний погріб розміщений на її земельній ділянці. При цьому з пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа №161/13444/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту на земельній ділянці позивача ОСОБА_5 , у якій призначено експертизу. Колегія суддів вважає, що саме при вирішенні спору про встановлення сервітуту позивачка може захистити своє право, заперечуючи ці позовні вимоги та надаючи докази існування чи відсутності погреба на її земельній ділянці.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 червня 2021 року не породжує для відповідача ОСОБА_2 право власності в натурі на якусь конкретну частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , або його приналежність, в тому числі і на господарську будівлю, позначену на технічній інвентаризації як «б/пг погріб».
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідачами права позивача порушені не були.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, у рішенні суду їм надано правильну правову оцінку, такі доводи є власним тлумаченням особою, яка подала апеляційну скаргу, чинного законодавства та обставин справи та не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 – Грибан Жанни Володимирівни залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року.

Головуючий 

Судді: