ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6870/25 (904/1551/26)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу
За позовом Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Козинської селищної ради, Київська обл., Обухівський район, смт. Козин 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Миговський Михайло Леонідович (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №2083 від 09.01.2023; адреса: АДРЕСА_1 ) 
про повернення коштів за не отриманий товар та стягнення штрафних санкцій в загальній сумі 27 335,81 грн 

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Обухівська окружна прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Козинської селищної ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" про повернення коштів за не отриманий товар та стягнення штрафних санкцій в загальній сумі 27 335,81 грн.
Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 23.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/6870/25, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є. 
21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/1551/26) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.
Ухвалою суду від 27.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Миговського Михайла Леонідовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №2083 від 09.01.2023; адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 27.03.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 27.03.2026 була отримана відповідачем 28.03.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".
Станом на 06.05.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 06.05.2026 судом прийнято рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор зазначає, що Козинською селищною радою на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» оприлюднено оголошення про проведення закупівлі без використання електронної системи (ідентифікатор UА-2022-05-13-001834-а), предметом якої визначено бензин А-95, дизельне паливо з очікуваною вартістю 160000,00 грн.
Відповідно до форми річного плану закупівель на 2022 рік, фінансування закупівлі здійснювалося за рахунок коштів загального фонду місцевого бюджету Козинської селищної територіальної громади.
За результатами закупівлі Козинською селищною радою (надалі - Замовник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (надалі - Відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки № 18 від 18.03.2022 (далі - Договір).
За умовами п. 1 Договору Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність паливо рідинне та газ, оливи мастильні за кодом ДК 016:2010 19.20.2, код ДК 021:2015 09100000-0 надалі - Талони, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у Специфікації (Додаток №1), та є невід`ємною частиною даного Договору.
Згідно п. 2. Договору Відпуск товару з АЗС здійснюється за Талонами на момент їх подання через АЗС Постачальника.
Специфікацією Товару (додаток № 1) до Договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити замовнику бензин А-95 у кількості 2000 л на загальну суму 80000 грн. з ПДВ. та дизельне паливо у кількості 2000 л на загальну суму 80000 грн. з ПДВ.
Ціна Договору становить 160000 грн., у т.ч. ПДВ 26666,67 грн. (п. 1. Розділу З «Ціна Договору»).
Відповідно до п. 1. Розділу 2 «Якість Товару», Товар вважається переданим Учасником і прийнятим Замовником по кількості і якості з моменту отримання Товару згідно умов Договору.
Оплата за Договором здійснюються у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Учасника згідно наданого рахунка. Замовник зобов`язаний сплатити вартість Товару, визначеної в рахунку фактурі та видатковій накладній (акті прийому-передач) на поточний рахунок Постачальника на підставі статті 49 Бюджетного Кодексу України протягом 5-ти днів з моменту поставки. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок, (п. 1. та 4.1. Розділу 4 «Порядок здійснення оплати» Договору).
Відповідно до розділу 5 Договору, строк поставки Товару - до закінчення дії довірчого документа. Передача Замовнику товару за цим Договором здійснюється Постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів Замовника при пред`явленні довіреними особами Замовника Талону.
Талон є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених Талону вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в Талоні.
Умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу який зазначений на довірчому документі.
Згідно з пунктами 1-5 Розділу 7 «Відповідальність сторін» Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.
У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до п.п. 7.3.1, 7.3.2 цього Договору, а у разі здійснення попередньої оплати Учасник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.
У разі порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.
Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 1-2 Розділу 10 «Строк дії договору»).
На виконання умов договору Позивачем був своєчасно та в повному обсязі оплачений Товар в кількості 4000 літрів по ціні 40 грн за 1 літр з ПДВ на загальну суму 160000,00 грн. згідно наданої Відповідачем видаткової накладної № 0079/0000767 від 18.03.2022, що підтверджується Випискою з рахунків за 23.03.2022.
На вказану суму позивач отримав 200 скретч-карток, з яких 100 скретч-карток на Бензин А-95 та 100 скретч-карток на Дизельне паливо номіналом по 20 л. згідно специфікації № 0079/0000767-С відпущених скретч-карток до видаткової накладної № 0079/0000767 від 18.03.2022.
Також, Козинською селищною радою на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» оприлюднено оголошення про проведення закупівлі без використання електронної системи (ідентифікатор UА-2022-05-13-003011-а), предметом якої визначено бензин А-95, дизельне паливо з очікуваною вартістю 840000,00 грн.
Відповідно до форми річного плану закупівель на 2022 рік, фінансування закупівлі здійснювалося за рахунок коштів загального фонду місцевого бюджету Козинською селищної територіальної громади.
За результатами закупівлі Козинською селищною радою (надалі - Замовник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (надалі - Відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки № 26 від 21.03.2022 (далі - Договір).
За умовами п. 1 Договору Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність паливо рідинне та газ, оливи мастильні за кодом ДК 016:2010 19.20.2, код ДК 021:2015 09100000-0 надалі - Талони, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти Товар в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у Специфікації (Додаток №1), та є невід`ємною частиною даного Договору.
Згідно п. 2. Договору Відпуск товару з АЗС здійснюється за Талонами на момент їх подання через АЗС Постачальника.
Специфікацією Товару (додаток № 1) до Договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити замовнику бензин А-95 у кількості 11000 л на загальну суму 440000 грн. з ПДВ. та дизельне паливо у кількості 10000 л на загальну суму 400000 грн. з ПДВ.
Ціна Договору становить 840000 грн., у т.ч. ПДВ 140000 грн. (п. 1. Розділу З «Ціна Договору»).
Відповідно до п. 1. Розділу 2 «Якість Товару», Товар вважається переданим Учасником і прийнятим Замовником по кількості і якості з моменту отримання Товару згідно умов Договору.
Оплата за Договором здійснюються у національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Учасника згідно наданого рахунка. Замовник зобов`язаний сплатити вартість Товару, визначеної в рахунку фактурі та видатковій накладній (акті прийому-передач) на поточний рахунок Постачальника на підставі статті 49 Бюджетного Кодексу України протягом 5-ти днів з моменту поставки. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок, (п. 1. та 4.1. Розділу 4 «Порядок здійснення оплати» Договору).
Відповідно до розділу 5 Договору, строк поставки Товару - до закінчення дії довірчого документа. Передача Замовнику товару за цим Договором здійснюється Постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів Замовника при пред`явленні довіреними особами Замовника Талону.
Талон є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених Талону вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в Талоні.
Умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу який зазначений на довірчому документі.
Згідно з пунктами 1-5 Розділу 7 «Відповідальність сторін» Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.
У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Учасник сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до п.п. 7.3.1, 7.3.2 цього Договору, а у разі здійснення попередньої оплати Учасник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.
У разі порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.
Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 1-2 Розділу 10 «Строк дії договору»).
На виконання умов договору Позивачем був своєчасно та в повному обсязі оплачений Товар в загальній кількості 21000 літрів на загальну суму 840000,00 грн. згідно наданої Відповідачем видаткової накладної № 0079/0000768 від 18.03.2022, що підтверджується Випискою з рахунків за 23.03.2022.
На вказану суму позивач отримав 1050 скретч-карток, з них 550 скретч-карток на Бензин А-95 та 500 скретч-карток на Дизельне паливо номіналом по 20 л. згідно специфікації № 0079/0000768-С відпущених скретч-карток до видаткової накладної № 0079/0000768 від 18.03.2022.
В той же час, після укладення вищевказаних договорів, протягом 2022 - 2024 років Відповідач здійснював відпуск Товару Позивачу за скретч-картками, а потім припинив поставку бензину А-95 та Дизельного палива, що підтверджується службовими записками від 23.01.2025, 30.01.2025 та 05.02.2025 водія Козинської селищної ради. Крім того, факт неможливості реалізації скретч-карток на АЗС підтверджується наданими Позивачем Актами про неможливість придбання палива за талонами за № № 1-3. Таким чином, Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання щодо відпуску Замовнику оплаченого ним Товару.
Козинською селищною радою до ТОВ «Лівайн Торг» направлено лист за № 406/09-06/07-2025 від 20.02.2025 щодо неможливості реалізації талонів за укладеними вище договорами, які отримані відповідачем.
Однак, на час пред`явлення позову Позивач відповіді від ТОВ «Лівайн Торг» на вказаний лист не отримав.
Згідно з інформацією, зазначеною в листі Козинської селищної ради № 406/09-06/07-2025 від 20.02.2025, а також наданих документів, ТОВ «Лівайн Торг» не поставило: 
за договором № 18 від 18.03.2022 - 120 л дизельного палива на суму 4280,40 грн згідно видаткової накладної № 0079/0000767 від 18.03.2022, а саме не реалізовано 6 талонів номіналом 20 л за номерами: з 304618590300 по 304618590305;
за договором № 26 від 21.03.2022 - 400 л дизельного палива на суму 14268,00 грн згідно видаткової накладної № 0079/0000768 від 21.03.2022, а саме не реалізовано 20 талонів номіналом 20 л за номерами: з 304618593800 по 304618593819.
Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «Лівайн Торг» зобов`язань щодо відвантаження придбаного Товару на підставі Договорів, Козинська селищна рада позбавлена можливості реалізувати право на отримання свого, вже оплаченого за бюджетні кошти товару на загальну суму 18 548,40 грн.
Під час розгляду справи Відповідач доказів повернення передоплати не надав.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України № 281/171/578/155 від 20.05.2008, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери.
Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП (п. 10.3.3.2 Інструкції).
Враховуючи наведене, скретч - карта (талон) не підтверджує право власності на куплене пальне, а свідчить про попередню оплату певної кількості пального певного оператора АЗС, у зв`язку з чим підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі скретч-карток, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому. В той же час фактичне отримання пального відбувається лише на АЗС і на підставі наданих Замовником скретч-карток.
Стаття 662 Цивільного кодексу України встановлює, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар,- 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Як зазначено вище, Позивач свої зобов`язання щодо оплати Товару виконав належним чином.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17 зроблено висновок щодо застосування ст. 693 Цивільного кодексу України. Так, Верховний Суд зазначив, що зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови, покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (п. 21 названої постанови).
З матеріалів справи вбачається, що Козинська селищна рада зверталася до ТОВ «Лівайн Торг» із листом-претензією про неможливість відвантаження оплаченого товару, втім Відповідач поставку товару не здійснив, коштів, сплачених за нього, не повернув.
Таким чином, відсутність дій Відповідача щодо виконання зобов`язань по поставці Товару з його відвантаженням замовнику на АЗС надає Позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти, попередньо сплачені останнім. Не повернення Відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).
Таким чином, внаслідок неналежного виконання Відповідачем договірних зобов`язань не отовареними залишилися 26 паливних талонів на дизпаливо на суму 18 548,4 грн., у зв`язку із чим у Відповідача наявна перед Позивачем заборгованість на вказану суму, яка підлягає стягненню на підставі ст. ст. 670, 693 Цивільного кодексу України.
Щодо правових підстав нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив наступне.
Згідно із ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу ст. ст. 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Аналогічна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. У свою чергу, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Аналогічна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №905/587/18 та ін.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
За змістом ст. ст. 509, 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.
Правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 цього Кодексу (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).
У ст. 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 902/186/21.
У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).
Таким чином, у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами» та «проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами», причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.
Отже, у даному випадку розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).
Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (інформаційний лист ВГСУ від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права»).
Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця.
Враховуючи те, що ТОВ «Лівайн Торг» неналежно виконало зобов`язання за договорами щодо поставки Товару з його відвантаженням Козинській селищній раді Товар: за договором № 18 від 18.03.2022 - 120 л дизельне паливо на суму 4280,40 грн, за договором № 26 від 21.03.2022 - 400 л дизельне паливо на суму 14268,00 грн, на загальну суму 18 548,4 грн., який був оплачений, то Відповідач зобов`язаний також сплатити Позивачу інфляційні втрати та три проценти річних за користування чужими грошовими коштами за період з 01.01.2025 (період з якого Позивач не отримав оплачений Товар) до 25.02.2026 (період, який передує зверненню до суду із даним позовом).
Прокурор зазначає, що у листі Козинської селищної ради від 18.02.2026 № 419/09-06/14-2026 остання повідомила, що втратила можливість реалізувати талони, які закуплені у ТОВ «Лівайн Торг» за Договорами з січня 2025 року, тобто з 01.01.2025. Факт неможливості реалізувати талони через відсутність палива на АЗС з початку січня 2025 року також підтверджено листом-претензією Козинської селищної ради від 20.02.2025 та листом від 28.03.2025.
Прокурором здійснено розрахунок відповідних коштів згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій через ІПС «Ліга закон», а саме:
-за договором № 18 від 18.03.2022 розмір інфляційних втрат за період з 01.01.2025 по 25.02.2026 становить 373,05 грн, розмір трьох процентів річних за вказаний період становить 148,11 грн;
- за договором №26 від 21.03.2022 розмір інфляційних втрат за період з 01.01.2025 по 25.02.2026 становить 1 243,50 грн, розмір трьох процентів річних за вказаний період становить 493,71 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У свою чергу, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Так, відповідно до пунктів 5 Розділу 7 «Відповідальність сторін» Договору № 18 від 18.03.2022 та № 26 від 21.03.2022 у разі порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.
Враховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання, Прокурором здійснено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення відповідно до наступних розрахунків:
-за договором № 18 від 18.03.2022, термін невиконання зобов`язань щодо поставки Товару з його відвантаженням на АЗС - з 01.01.2025 до 25.02.2026. Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД -подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Період (01/01/2025 - 25/02/2026), всього штрафних санкцій: = 1 506,70 грн;
- за договором №26 від 21.03.2022, термін невиконання зобов`язань щодо поставки Товару з його відвантаженням на АЗС - з 01.01.2025 до 25.02.2026. Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД -подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Період (01/01/2025 - 25/02/2026), всього штрафних санкцій: = 5 022,34 грн.
Враховуючи викладене, у зв`язку з простроченням Відповідачем виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення коштів попередньої оплати, з ТОВ «Лівайн Торг» підлягають стягненню 27 335,81 грн., з яких:
- за договором № 18 від 18.03.2022: основний борг - 4 280,40 грн., інфляційні нарахування - 373,05 грн; три відсотки річних від простроченої суми - 148,11 грн., пеня - 1 506,70 грн., разом - 6 308,26 грн.;
- за договором № 26 від 21.03.2022: основний борг - 14 268 грн., інфляційні нарахування - 1 243,50 грн; три відсотки річних від простроченої суми - 493,71 грн., пеня - 5 022,34 грн., разом - 21 027,55 грн.
Суд перевіривши суми нарахувань пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, встановив наступне.
Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МІДАН ЦЕНТР" у справі №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., код ЄДРПОУ 41449359). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію, згідно зі ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Так, суд перевіривши розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавства встановив, що пеня за прострочення виконання зобов`язань за договором № 18 від 18.03.2022 за період з 01.01.2025 по 22.12.2025 (до дня відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ") 355 днів прострочення становить 1 270,63 грн, а отже задоволенню підлягає пеня у сумі 1 270,63 грн, а пеня у сумі 236,07 грн підлягає відхиленню. 
За договором № 26 від 21.03.2022 за період з 01.01.2025 по 22.12.2025 (до дня відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ") 355 днів прострочення становить 1 270,63 грн, а отже задоволенню підлягає пеня у сумі 4 235,45 грн, а пеня у сумі 786,89 грн підлягає відхиленню. 
Також, судом встановлено, що позивачем за договорами № 18 від 18.03.2022 та № 26 від 21.03.2022, нараховано 3% річних за період з 01.01.2025 по 25.02.2026 та інфляційні нарахування нараховані за період січень 2025 - січень 2026, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359), що суперечить вимогам ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Суд здійснивши розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних вважає, за доцільне стягнути з відповідача:
- за договором № 18 від 18.03.2022, інфляційні нарахування у сумі 340,70 грн за період січень 2025 - грудень 2025 та 3% річних у сумі 124,89 грн (355 днів користування чужими грошовими коштами з 01.01.2025 по 22.12.2025 року включно), а інфляційні нарахування у сумі 32,35 грн та 3% річних у сумі 23,22 грн підлягають відхиленню.
-за договором № 26 від 21.03.2022, інфляційні нарахування у сумі 1 135,67 грн за період січень 2025 - грудень 2025 та 3% річних у сумі 416,31 грн (355 днів користування чужими грошовими коштами з 01.01.2025 по 22.12.2025 року включно), а інфляційні нарахування у сумі 107,83 грн та 3% річних у сумі 77,40 грн підлягають відхиленню.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Козинської селищної ради у сумі 18 548,40 грн - заборгованість за непоставлений товар за договорами № 18 від 18.03.2022 та № 26 від 21.03.2022, пені у сумі 5 506,08 грн, інфляційних нарахувань у сумі 1 476,37 грн та 3 % річних у сумі 541,20 грн.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).
Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Козинської селищної ради, Київська обл., Обухівський район, смт. Козин до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ", м. Дніпро про повернення коштів за не отриманий товар та стягнення штрафних санкцій в загальній сумі 27 335,81 грн - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) на користь Козинської селищної ради (08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Партизанська, 2, код ЄДРПОУ 04362697) 18 548,40 грн - заборгованість за непоставлений товар за договорами № 18 від 18.03.2022 та № 26 від 21.03.2022, пені у сумі 5 506,08 грн, інфляційних нарахувань у сумі 1 476,37 грн та 3 % річних у сумі 541,20 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) на користь Київської обласної прокуратури (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) судовий збір за наступними реквізитами: отримувач - Київська обласна прокуратура; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - UА028201720343190001000015641) суму 3 174,14 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
В частині стягнення пені у сумі 1 022,96 грн, інфляційних нарахувань у сумі 140,18 грн та 3% річних у сумі 100,62 грн - відмовити. 
Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 06.05.2026. 

Суддя	 	А.Є. Соловйова