Справа № 686/36274/25
Провадження № 2/686/1293/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого – судді Стефанишина С.Л.,
за участю секретаря судового засідання – Мороза А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, – 

встановив:
11.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 19 лютого 2021 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведеться, подружні відносини припинені з жовтня 2025 року, спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2025 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
23.03.2026 року провадження у справі було зупинено на два місяці з метою примирення подружжя.
Ухвалою суду від 26.05.2026 року провадження у справі було поновлено.
Також, ухвалою суду від 02.06.2026 року було відмовлено у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі.
В судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала у повному обсязі. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином.
За таких обставин, оскільки примирення між подружжям не настало, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 
Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 19 лютого 2021 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що зроблений актовий запис №230, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 19.02.2021 року. 
Від шлюбу сторони мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.
На даний час сім`я розпалася остаточно, відновити її неможливо. Спільне життя між сторонами не склалося. Сторони перестали вести спільне господарство, подружні відносини припинені, проживають окремо, подальше збереження шлюбу сторони вважають неможливим.
Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. 
Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно із ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. 
Враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Статтею 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію позивачки стосовно не бажання перебувати у шлюбі, фактичне припинення шлюбних стосунків, виходячи із засад добровільності як укладення, так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам позивача та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. 
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу.
Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025 року, Додаток №1 до Договору, Акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 10.12.2025 року та довідки від 10.12.2025 року про отримання гонорару у розмірі 15000 грн.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачкою, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заяваN19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає, що заявлений у позовній заяві розмір судових витрат на загальну суму 15000 грн. є значно завищеним та не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правової допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 2,7, 21, 24, 109, 112 , 114 СК України, суд –

ухвалив:
 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 19 лютого 2021 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №230, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 02.06.2026 року.

Суддя Сергій Стефанишин