ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року	справа № 380/9785/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2) з вимогами:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 913090188226 від 24.03.2026; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % (вісімдесяти двох) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 129 від 10.03.2026, виданій Львівським апеляційним судом; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % (вісімдесяти двох) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 129 від 10.03.2026, виданій Львівським апеляційним судом, починаючи з 01 січня 2024 року без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 № 821 та затвердженого нею Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 380/18120/24, Львівським апеляційним судом видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 129 від 10.03.2026, обчислену станом на 01.01.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн. Однак рішенням від 24.03.2026 № 913090188226 відповідач 1 відмовив у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі вказаної довідки. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки відповідачі фактично оспорюють право, яке вже захищене судовими рішеннями, що набрали законної сили, а також просить здійснювати виплату без застосування постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, яка, на його думку, суперечить Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Ухвалою судді від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачам встановлено строк для подання відзивів на позовну заяву.
Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано неконституційним пункт 25 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання регулюється статтею 142 цього Закону; перерахунок можливий лише у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. На переконання відповідача 1, для визначення базового розміру посадового окладу судді станом на 01.01.2024 підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн (а не 3028,00 грн), встановлений абзацом п`ятим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» спеціально для цілей визначення посадового окладу судді, оскільки з 01.01.2024 зміни розміру складових суддівської винагороди не відбулося. На обґрунтування своєї позиції відповідач 1 послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24. З наведеного відповідач 1 дійшов висновку про правомірність оскаржуваного рішення про відмову у перерахунку та просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області - також заперечив проти позову. Зазначив, що з 01.04.2021 запроваджено технологію екстериторіального призначення (перерахунку) пенсій, заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем 1, а рішення про відмову у перерахунку відповідачем 2 не приймалося, у зв`язку з чим відповідач 2 вважає себе неналежним відповідачем у справі з посиланням на практику Верховного Суду у справах № 380/6218/24, № 500/1216/23, № 240/16372/23. По суті спору відповідач 2 підтримав позицію про застосування прожиткового мінімуму 2102,00 грн та послався на постанову Верховного Суду від 17.11.2025 у справі № 520/32171/24, згідно з якою довідка про суддівську винагороду не є безумовною підставою для перерахунку, якщо зазначений у ній розмір не відповідає нормативно визначеним критеріям обчислення суддівської винагороди. Вимогу про виплату без застосування Порядку № 821 відповідач 2 вважає передчасною та спрямованою на майбутнє, а сам Порядок № 821 - чинним і таким, що підлягає обов`язковому застосуванню. Просив відмовити у задоволенні позову.
Позивач подав відповіді на відзиви, в яких підтримав заявлені вимоги. Вказав, що посилання відповідачів на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24 є нерелевантним, оскільки предмет спору в тій справі (обрахунок суддівської винагороди та вихідних виплат при звільненні судді) відрізняється від предмета цього спору; натомість до спірних правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25, як остання та релевантна правова позиція. Окремо зауважив, що питання розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання станом на 01.01.2024 вже вирішено судовими рішеннями у справі № 380/18120/24, які мають преюдиційне значення, а органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями перевіряти зазначений у довідці розмір суддівської винагороди.
Розглянувши позовну заяву, відзиви та відповіді на них, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, де отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08 вересня 2016 року № 1515-VIII.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 380/18120/24, зобов`язано Львівський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX, із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 грн.
На виконання вказаних судових рішень Львівським апеляційним судом видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 129 від 10.03.2026, в якій суддівська винагорода обчислена станом на 01.01.2024 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн. Дана довідка долучена до заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 913090188226 від 24.03.2026, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № 129 від 10.03.2026. Підставою відмови зазначено невідповідність застосованого у довідці розміру прожиткового мінімуму (3028,00 грн) розміру, на думку пенсійного органу, належному до застосування (2102,00 грн).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.04.2026 за вих. № 1300-0903-8/63756 позивача повідомлено, що оскільки щомісячне довічне грошове утримання призначено на виконання рішення суду, його виплата проводиться відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821, зокрема в сумі, що визначається пропорційно виділеним бюджетним асигнуванням.
Не погодившись із рішенням відповідача 1 від 24.03.2026 та порядком виплати, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.
Відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Згідно з частиною 3 статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді визначається у кратному відношенні до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Таким чином, розмір посадового окладу судді як складова суддівської винагороди безпосередньо залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначається законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Ключовим у спорі є питання про те, який саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 підлягає застосуванню при обчисленні суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 3028,00 грн (загальний розмір) чи 2102,00 грн (розмір, встановлений окремим приписом статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді), та чи виникло у позивача право на перерахунок з 01.01.2024.
Вирішуючи це питання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25, відповідно до якого:
- у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
- для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Суд зазначає, що зазначеною постановою від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25 Верховний Суд відступив від протилежного висновку, викладеного у постанові від 17.11.2025 у справі № 520/32171/24, на яку посилається відповідач 2. За правилами частини шостої статті 13 Закону № 1402-VIII та частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а у разі зміни такої практики застосуванню підлягає саме остання правова позиція Верховного Суду. Тому посилання відповідача 2 на постанову від 17.11.2025 у справі № 520/32171/24 не може бути взято до уваги як таке, що ґрунтується на висновку, від якого Верховний Суд відступив.
Суд також не приймає посилання відповідачів на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24. Сферу застосування цієї постанови окреслено у постанові Верховного Суду від 16 березня 2026 року у справі № 380/19912/24, в якій колегія суддів вказала на безпідставність застосування висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 240/9028/24 до спорів про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки спірні правовідносини у справі № 240/9028/24 стосувались обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням та виключенням зі штату судді, тобто іншого предмета спору. Наведене свідчить про нерелевантність позиції у справі № 240/9028/24 до спірних правовідносин.
Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» і становить 3028,00 грн, що порівняно з попереднім роком збільшився. З огляду на наведений висновок Верховного Суду у справі № 200/2309/25 саме зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 зумовлює зростання розміру суддівської винагороди та породжує у позивача як судді у відставці право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2024 року.
Суд враховує, що питання визначення розміру суддівської винагороди позивача для обчислення щомісячного довічного грошового утримання станом на 01.01.2024 вже було предметом судового розгляду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 380/18120/24, встановлено право позивача на обчислення суддівської винагороди станом на 01.01.2024 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, та зобов`язано Львівський апеляційний суд видати відповідну довідку. На виконання цих рішень видано довідку № 129 від 10.03.2026.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційність пов`язана з конституційним принципом обов`язковості судового рішення (стаття 129-1 Конституції України, стаття 14 КАС України) та з такими складовими верховенства права, як правова визначеність і захист легітимних очікувань. Аналогічний підхід висловлено Верховним Судом у постановах від 02.11.2022 у справі № 140/6115/21 та від 08.04.2025 у справі № 802/52/18-а.
Розмір застосованого у довідці № 129 від 10.03.2026 прожиткового мінімуму (3028,00 грн) відповідає тому, що визначено судовими рішеннями у справі № 380/18120/24. Органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно переглядати або переоцінювати розмір суддівської винагороди, зазначений у довідці, виданій на виконання судового рішення, що набрало законної сили; такі дії фактично спрямовані на подолання обов`язковості судового рішення, що не узгоджується з абзацом другим частини сьомої статті 13 Закону № 1402-VIII, згідно з яким органи державної влади та їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Згідно з пунктом 6 розділу 4 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, перерахунок проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду; перерахунок проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок (пункт 9 розділу 4 Порядку № 3-1). Отже, у відповідача 1 за наявності довідки № 129 від 10.03.2026 існував обов`язок здійснити перерахунок, а не оспорювати визначений судом розмір суддівської винагороди.
За викладеного суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 913090188226 від 24.03.2026 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню, а позовна вимога про зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок з 01 січня 2024 року є обґрунтованою.
Щодо відсоткового співвідношення, суд враховує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі № 380/4915/23, позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із урахуванням зарахованих періодів стажу, виходячи із сукупного стажу 36 років 18 днів. Як убачається з протоколу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.07.2023, загальний відсоток розрахунку утримання від заробітку становить 82 %. Цей відсоток позивачем доведений належними доказами та відповідачами по суті не спростований, а тому перерахунок підлягає здійсненню саме у розмірі 82 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці № 129 від 10.03.2026.
Щодо вимоги про виплату без застосування постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, суд враховує, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Тому зазначені позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру щомісячних виплат пенсії позивачу може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. 
Крім того, суд враховує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі №320/51895/25, яке набрало законної сили, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також про зобов`язання вчинити певні дії. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначив, що судове рішення не може мати декларативного характеру, не забезпечуючи захисту прав і свобод. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом тих самих прав.
Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним і скасування рішення відповідача 1 від 24.03.2026 № 913090188226, зобов`язання відповідача 1 здійснити перерахунок, а відповідача 2 - виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці № 129 від 10.03.2026, з 01 січня 2024 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачі правомірності оскаржуваного рішення про відмову у перерахунку належними доказами не довели.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 913090188226 від 24.03.2026 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ЄДРПОУ 20987385) здійснити судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % (вісімдесяти двох відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 129 від 10.03.2026, виданій Львівським апеляційним судом.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) здійснити судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % (вісімдесяти двох відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 129 від 10.03.2026, виданій Львівським апеляційним судом, починаючи з 01 січня 2024 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.