Справа №461/2119/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/заочне/

26 травня 2026 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Чорнія Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю 
«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 
(01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; ЄДРПОУ: 35625014), 
в особі представника Сімутіної Альони Андріївни 
(07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2; РНОКПП: НОМЕР_1 ), 
до 
ОСОБА_1 
( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ),
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору
Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 
(01010, м. Київ, пл. Арсенальна, 1б; ЄДРПОУ: 39861924),
Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» 
(03035, м. Київ, вул. Митрополита, Василя Липківського, 45, оф. 510А; ЄДРПОУ: 42827134)
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання,  інші процесуальні дії у справі

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в особі представника Сімутіної Альони Андріївни, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №8963633 в розмірі 22833 грн 00 коп. та за договором позики №7532643 в розмірі 19260 грн 00 коп., що в загальній сумі становить 42093 грн 00 коп. та розмір понесених судових витрат. 
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 11.05.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №8963633.
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором кредитної лінії №8963633 укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 
Відповідно до реєстру боржників №15 від 24.09.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 22833 гривень 00 копійок , яка складається з: 9000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7780 гривень 50 копійок - сума заборгованості за відсотками; 4500 гривень - неустойка; 1552 гривень 50 копійок - комісія за надання кредиту.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своє зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалася нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену кредитну заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором кредитної лінії №8963633 в розмірі 22833 грн 00 коп.
Також, 12.05.2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7532643.
26.08.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26082025, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №26082025 укладеного між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 
Відповідно до реєстру боржників №2 від 24.09.2025 до Договору факторингу № 26082025 від 26.08.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 19260 гривень 00 копійок , яка складається з: 6000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками; 12000 гривень - за пенею; 1248 гривень 00 копійок - сума заборгованості за комісією.
Всупереч умовам договору, відповідач не виконав своє зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалася нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену кредитну заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №7532643 в розмірі 19260 грн 00 коп.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань по укладеним договорам, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути заборгованість у судовому порядку.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Відповідно до прохальної частини позовної заяви, представник просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошеннями, в порядку ст.128 ЦПК України. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не скористався.
Представники третіх осіб у судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету. Правом на подачу пояснень та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався. 
Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає, серед іншого, у недопущенні зловживань наданими їй правами. Дотримання балансу між інтересами усіх сторін при розгляді справи законодавцем покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством засад та строків розгляду справи.
З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення.
При цьому, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що 11.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №8963633, який підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора 108671.
Відповідно до п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.4, 2.2.8, 2.3, 2.3.1 договору кредитної лінії №8963633 від 11.05.2025, сума кредиту - 9000 грн, строк кредитування - 360 днів, комісія за надання кредиту 17,25% (1552 грн 50 коп.), денна процентна ставка - 0,998%. Номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_3 .
Згідно довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» Вих.№КД-000100124 від 02.01.2026, було здійснено платіжну операцію 11.05.2025, номер платежу 68e134ae-e9d9-409d-a237-c0e7e4d01a43, сума- 9000 грн, отримувач Когут Володимир на карту № НОМЕР_3 .
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за відповідний ресєтр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Згідно п. 1.6 договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, права вимоги вважаються прийнятими ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» для здійснення факторингу шляхом підписанням ним акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, складеного -за формою, визначеною додатком №2 до Договору.
Згідно додаткової угоди №9 від 24.09.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, загальна сума прав вимог, що відступаються згідно реєстру боржників №15 від 24.09.2025 становить 63299170,63 грн, в якості ціни продажу - 4865283,94 грн.
Згідно платіжної інструкції №118 від 30.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 4865283,94 грн, відповідно до умов додаткової угоди №9 від 24.09.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025.
Відповідно до реєстру боржників №15 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №8963633 від 11.05.2025 у загальній сумі 22833 гривень 00 коп., яка складається з: 9000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7780 гривень 50 коп. - сума заборгованості за відсотками, 4500 гривень - неустойки, 1522 гривні 50 коп. - комісія за надання кредиту.
12.05.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики №7532643, який підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора dq300h.
Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору позики №7532643 від 12.05.2025, сума позики - 6000 грн, строк позики - 21 день, процентна ставка - 0,01%, комісія від суми позики 20,80%, що складає 1248 грн, денна процентна ставка 1%, дата повернення кредиту 01.06.2025, проценти за понадстрокове користування позикою - 5%, пеня% в день - 5%, орієнтована реальна річна процентна ставка, % - 3142,15%, орієнтовна загальна вартість позики - 7260 грн. Номер електронного платіжного засобу: 44411144****37.
Кошти в розмірі 6000 були перераховані на карту НОМЕР_4 , що підтверджується платіжною інструкцією номер транзакції ac723924-4b33-41b2-95fd-16c61c16010e від 12.05.2025 (АТ «ТАСКОМБАНК»).
26.08.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26082025, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові, право третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісію, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, прав на одержання яких належить клієнту. 

Згідно п. 1.2 договору факторингу №26082025 від 26.08.2025, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в день підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно додаткової угоди №2 від 26.08.2025 до договору факторингу №26082025 від 26.08.2025, загальна сума прав вимог, що відступаються згідно реєстру боржників №2 від 24.09.2025 становить 21237321,41 грн, в якості ціни продажу - 1527852,44 грн.
Згідно платіжної інструкції №119 від 30.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 1527852,44 грн, відповідно до умов додаткової угоди №2 від 24.09.2025 до договору факторингу №26082025 від 26.08.2025.
Відповідно до реєстру боржників №2 до Договору факторингу №26082025 від 26.08.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №7532643 від 12.05.2025 у загальній сумі 19260 гривень 00 коп., яка складається з: 6000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 гривень 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 1248 гривень - сума заборгованості за комісією, сума заборгованості за пенею - 12000 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Беручи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі укладених договорів факторингу набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №8963633 від 11.05.2025 та договором позики №7532643 від 12.05.2025.
Вказаний вище кредитний договір було укладено в електронній формі шляхом акцептування пропозиції укласти кредитний договір. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, зроблено висновок, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним».
У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №8963633 станом на 24.12.2025 така становить в загальному розмірі 22833 гривень 00 коп., яка складається з: 9000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7780 гривень 50 коп. - сума заборгованості за відсотками, 4500 гривень - неустойки, 1522 гривні 50 коп. - комісія за надання кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №7532643 станом на 28.10.2025 така становить загальній сумі 19260 гривень 00 коп., яка складається з: 6000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 гривень 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 1248 гривень - сума заборгованості за комісією, сума заборгованості за пенею - 12000 грн.
Водночас, суд частково не погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості в частині нарахування стягнення суми заборгованості за пенею в розмірі 12000 грн за договором позики №7532643 та в розмірі 4500 грн - неустойки за кредитним договором №8963633.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, позивач не вправі вимагати від відповідача стягнення заборгованостіза пенею в розмірі 12000 грн за договором позики №7532643 та в розмірі 4500 грн - неустойки за кредитним договором №8963633.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 12.09.2023 у цивільній справі №204/224/21 констатуючи відсутність виключної правової проблеми з приводу встановлених банками різного роду комісій у кредитних договорах, які є нікчемними, наголосила на тому, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає, передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі (а) за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи (б) за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи (в) за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц суд зробив висновок: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів»(будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року».
Отже, договори, укладені між відповідачем та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в частині, що передбачає сплату позичальником плати за надання кредиту є недійсним, а договір позики №7532643 та договір кредитної лінії №896363, у цій частині є нікчемними, що встановлено законом. 
Таким чином, товариство не може вимагати від ОСОБА_1 заборгованість в частині простроченої плати за надання кредиту, зокрема за договором позики №7532643 від 12.05.2025 в розмірі - 1248 грн 00 коп. та договором кредитної лінії №896363 від 11.05.2026 в розмірі - 1522 грн 50 коп.
Відтак, сума заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача за договором кредитної лінії №896363 від 11.05.2026 становить в загальному розмірі 16780 грн 50 коп., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 9000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками - 7780 грн 50 коп., а за договором позики №7532643 від 12.05.2025 становить в загальному розмірі 6012 грн 00 коп., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 6000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками - 12 грн 00 коп.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 22792 грн 50 коп.
З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання у строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є належним доказом у справі та приймається судом до уваги. Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, утворилась заборгованість, право грошової вимоги на яке перейшло до позивача.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову ? на відповідача; у разі відмови в позові ? на позивача; у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, суд присуджує позивачеві у пропорційному розмірі задоволених позовних вимог у розмірі 1802 гривні 04 копійки.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року, справа №1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21).
Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, 

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 22792гривень 50копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати позивача пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1802 гривень 04 копійок.
У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю 
«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 
(01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; 
ЄДРПОУ: 35625014; e-mail: info@eadr.com.ua), 
представник позивача ? Сімутіна Альона Андріївна
(07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2; РНОКПП: НОМЕР_1 ), 
відповідач - ОСОБА_1 
( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 
треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору
Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 
(01010, м. Київ, пл. Арсенальна, 1б; ЄДРПОУ: 39861924),
Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» 
(03035, м. Київ, вул. Митрополита, Василя Липківського, 45, оф. 510А; ЄДРПОУ: 42827134)

Повний текст рішення складено 26 травня 2026 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький