Справа № 169/413/26
Провадження № 2/169/529/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року       селище Турійськ 

Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого Тітівалова Р. К.,
з участю
секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

28 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала декілька заповітів щодо належного їй майна, відповідно до одного з яких все своє майно заповіла позивачці. Вказуючи, що вона в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .
У підготовче засідання позивачка не з`явилася, 14 травня 2026 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 31).
Відповідач у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 15 травня 2026 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 32).
Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.
Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві ОСОБА_3 підтверджується довідкою Луківської селищної ради (а. с. 44 на звороті). 
Право власності в установленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 47).
До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 82,4 кв. м, житловою площею 41,5 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: веранда «А1», прибудови «А2, б1», ганок «а3», хлів «Б-1», вбиральня «б2», гараж «В-1», навіс «Г-1», дровітня «Д-1», криниця «№ 1», огорожі «№ 2, 4, 6», ворота з хвірткою «№ 3», хвіртки «№ 5, 7» (а. с. 16-19).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Встановлено, що за життя ОСОБА_3 21 серпня 1998 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла дочці – ОСОБА_1 (а. с. 38).
Позивачка є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 14).
ОСОБА_3 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована та проживала разом із дочкою ОСОБА_1 у селищі Луків Ковельського району Волинської області (а. с. 11).
17 лютого 2015 року позивачка подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а. с. 35 на звороті).
Заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_3 21 серпня 1998 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 34).
Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.
З огляду на вказане, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, яка у контексті положень статей 1269, 1270 ЦК України в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Постановою приватного нотаріуса від 15 листопада 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю ОСОБА_3 (а. с. 15).
Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 34/2015 щодо майна померлої ОСОБА_3 (а. с. 35 - 47), з яких також видно, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки та транспортний засіб виданий позивачці.
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 1343 гривні 13 копійок; стягнути з відповідача в користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову, - 1343 гривні 13 копійок.
На підставі викладеного, статей 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України та керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею 82,4 кв. м, житловою площею 41,5 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: веранда «А1», прибудови «А2», «б1», ганок «а3», хлів «Б-1», вбиральня «б2», гараж «В-1», навіс «Г-1», дровітня «Д-1», криниця «№ 1», огорожі «№ 2», «№ 4», «№ 6», ворота з хвірткою «№ 3», хвіртки «№ 5», «№ 7», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1343 (одна тисяча триста сорок три) гривні 13 (тринадцять) копійок, сплачений відповідно до квитанції АТ «Укрпошта» № 42 від 27 січня 2026 року на рахунок №UA118999980313191206000003492, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, код банку отримувача (МФО) 899998, отримувач коштів ГУК у Волинській області/смт Турійськ/22030101.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1343 (одна тисяча триста сорок три) гривні 13 (тринадцять) копійок.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивачка: ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
Повне рішення складене 28 травня 2026 року.

Головуючий