Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/2739/24 
Провадження № 2-др/644/37/26 

26.05.2026 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
(додаткове)

 
26 травня 2026 року м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді – Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання – Книшенко А.С.,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» – адвоката Стеця Максима Леонідовича про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання в частині стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» (61106, м. Харків, пр-т Героїв Харкова, б. 283, кв. 2, ЄДРПОУ 34329007) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення боргу, трьох відсотків річних, інфляційного збільшення боргу за договором про відступлення прав вимоги, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 30.03.2026 року в повному обсязі задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» (далі за текстом – ТОВ «Газтехбуд»/позивач) до ОСОБА_1 (далі за текстом – ОСОБА_1 /відповідач) та стягнуто з відповідача на користь позивача борг за договором про відступлення прав вимоги у сумі 2 750 271 (два міліонна сімсот п`ятдесят тисяч двісті сімдесят одна) грн 68 коп, з яких: 1 466 363 (один мільйон чотириста шістдесят шість тисяч триста шістдесят три) грн 14 коп - розрахунок за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018; 249 242 (двісті сорок дев`ять тисяч двісті сорок дві) грн 00 коп - 3% річних за період з 03.08.2018 по 01.04.2024; 1 034 666 (один мільйон тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість) грн 54 коп - інфляційне збільшення боргу. 
03.04.2026 за вх. № 13072 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд»- адвоката Стеця Максима Леонідовича, який діє на підставі довіреності від 06.03.2023 (т. 1 а.с. 45, т. 2 а.с. 22), договору про надання професійної правничої допомоги № 06/03 від 06.03.2023 (т. 1 а.с. 6д) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т. 2 а.с. 21), надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача, керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, просить суд розподілити судові витрати в частині витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» 275 027, 17 грн як витрати, понесені на професійну правничу допомогу (10% від суми фактично задоволених судом позовних вимог) (т. 3 а.с. 18-21).
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 03.04.2026 справа № 644/2739/24 передана на розгляд судді Паляничко Д.Г.
 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.
 
Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, причин неявки суду не повідомили, заразом 13.04.2026 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1163045 від 13.12.2023 (т. 3 а.с. 38-39), надійшла заява, у якій він просить суд заяву позивача про прийняття додаткового рішення залишити без розгляду (т. 3 а.с. 31-37), обгрунтовуючи зазначене тим, що з доданого позивачем Договору № 06/03 від 06.03.2023, укладеного між ним та адвокатом, а також згідно з Додатковою угодою до нього від 01.04.2024, в якості ставок адвокатського гонорару сторони погодили застосувати рекомендовані ставки, прийняті Рішенням Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021, що підтвердив і сам позивач в своїй заяві про прийняття судом додаткового рішення, але зазначеним рішенням Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021 встановлений рекомендований розмір адвокатського гонорару за годину роботи адвоката в розмірі 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати з урахуванням погодинної ставки і кількості часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги. Тому для визначення відповідності розміру адвокатського гонорару, який позивач просить стягнути з відповідача, саме тому розміру гонорару, сплата якого передбачена Договором № 06/03 від 03.06.2023, укладеним між позивачем та його адвокатом, позивач повинен надати суду не тільки опис видів наданих послуг, а й зазначити і довести час, витрачений адвокатом на надання позивачу правничої допомоги у зв`язку з розглядом цієї справи. Недоведеність і неможливість встановлення судом кількості часу, витраченого адвокатом у зв`язку з розглядом цієї справи, унеможливлює встановлення загальної вартості адвокатських послуг, наданих у зв`язку з розглядом справи, і відповідності розміру адвокатського гонорару в сумі 116 000 грн, про стягнення якого з відповідача просить позивач, умовам укладеного між позивачем та адвокатом договору.
Щодо стягнення «ГОНОРАРУ УСПІХУ» в розмірі 10 % від задоволеної судом суми представником відповідача зазначено, що розмір гонорару успіху заявлений до стягнення з відповідача на користь позивача у сумі 275 027,17 гривень не є співмірними, дійсними, обґрунтованими, неминучими і фактичними витратами адвоката, не враховують фінансовий стан відповідача, не є витратами, понесеними позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи в розумінні ч 8 ст. 141 ЦПК України, а є лише бонусом, який за власною волею погодився сплатити позивач на користь свого адвоката, а тому не може бути стягнутий з відповідача на користь позивача в порядку розподілу судових витрат, що підтверджується висновками викладеними у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду та рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", у яких підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути витрати понесені фактично, але й також- чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу ОСОБА_1 про виклик в судове засідання призначене на 13.04.2026, 20.05.2026, 26.05.2026 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . 
Заразом, судова повістка про виклик в судові засідання призначені на 13.04.2026, 20.05.2026, 26.05.2026 надсилалася представнику ОСОБА_1 – адвокату Овсянику С.А. через систему «Електронний суд» до особистого кабінету ОСОБА_2 , про що свідчить довідка про доставку електронного документа, що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.
За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи те, що присутність сторін у судовому засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання ТОВ «Газтехбуд» професійної правничої допомоги адвоката за відсутності сторін. 
Судом досліджено заяву представника позивача, додані на підтвердження викладених у заяві обставин докази, досліджено заперечення представника відповідача, проаналізовано матеріали цивільної справи, досліджено та оцінено докази як кожний окремо, так у їх сукупності та встановлено. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 30.03.2026 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» борг за договором про відступлення прав вимоги у сумі 2 750 271 (два міліонна сімсот п`ятдесят тисяч двісті сімдесят одна) грн 68 коп, з яких: 1 466 363 (один мільйон чотириста шістдесят шість тисяч триста шістдесят три) грн 14 коп - розрахунок за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018; 249 242 (двісті сорок дев`ять тисяч двісті сорок дві) грн 00 коп - 3% річних за період з 03.08.2018 по 01.04.2024; 1 034 666 (один мільйон тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість) грн 54 коп - інфляційне збільшення боргу, а також стягнуто судовий збір у сумі 33 003 (тридцять три тисячі три) грн 26 коп, заразом питання відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішено.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009.
Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № (надалі за текстом – Закон № 5076-VI).
Статтями 26, 27 Закону № 5076-VI  передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Суд бере до уваги, що у позовній заяві зазначено та підтверджено представником позивача, що витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 10% «гонорару успіху» від суми позовних вимог, які будуть задоволені судом (т. 1 а.с. 5). Окрім цього, до позовної заяви додано копію Договору № 06/03 від 06.03.2023 (т. 1 а.с. 6д) та Додаткову угоду №1 від 01.04.2024 (т.1 а.с. 207), за змістом якої: «В якості ставок адвокатського гонорару сторони погодили застосувати рекомендовані ставки, прийняті Рішенням Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021 року. Сторони за цим договором домовились, що оплата послуг (гонорар) Адвоката за договором про надання професійної правничої допомоги щодо захисту прав та інтересів Клієнта у спірних відносинах щодо стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 1 466 363, 14 грн, як розрахунку за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018 року та супутніх платежів (нарахувань), здійснюється наступним чином: при постановленні судом рішення на користь Клієнта та набрання ним чинності або укладення між сторонами мирової угоди та затвердження її судом, або вирішення спору між сторонами в позасудовому порядку, Клієнт сплачує Адвокату протягом наступного дня після вказаних подій, «Гонорар успіху» в розмірі 10% від суми задоволених судом позовних вимог, від затвердженої судом суми коштів на користь Клієнта згідно умов Мирової угоди, від погодженої сторонами суми на користь Клієнта в позасудовому порядку». 
Судом враховано доводи представник позивача, що статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження №12- 171гс19). 
Судом також враховано, що адвокат Стець визначив розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 275 027, 17 грн (10% від суми фактично задоволених судом позовних вимог), та на виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України зазначив детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та їх вартість за умовами договору №06/03 від 06.03.2023 з врахуванням рекомендованих ставок, прийнятих Рішенням Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021 року (виходячи із середньої МЗП за час розгляду справи в 8000,00 грн), що входять до вказаної вище суми (т. 3 а.с. 20), заразом суд відхиляє наведені представником позивача види наданих послуг та їх вартість, та бере до уваги твердження представника відповідача, що заявлений позивачем «гонорар успіху» у розмірі 10% від суми фактично задоволених судом позовних вимог, що наразі становить 275 027,17 гривень не є витратами, понесеними позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи у розумінні ч 8 ст. 141 ЦПК України, а є лише бонусом, який за власною волею погодився сплатити позивач на користь свого адвоката, а тому не може бути стягнутий з відповідача на користь позивача в порядку розподілу судових витрат, що повністю узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові (додатковій) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.05.2026 по справі № 372/319/25 (провадження № 61-13503св25).
Так, суд наголошує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких належить розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху», не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд, застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 520/10409/18 (провадження № 61-5799св21), від 18.10.2023 у справі № 591/542/19 (провадження № 61-1348св23), від 05.06.2024 у справі № 711/9608/15-ц (провадження № 61-11547св23), від 05.03.2025 у справі № 161/170/24 (провадження № 61-9822св24).
З урахуванням наведено, враховуючи положення статті 137 ЦПК України та принцип змагальності цивільного судочинства, суд дійшов висновку, про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газтехбуд» судових витрат на професійну правничу допомогу надану у у розмірі 10% від суми фактично задоволених судом позовних вимог, що становить 275 027,17 гривень. 
Отже, на підставі викладеного вище, керуючись ст. 133-142, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: 

Залишити без задоволення заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» – адвоката Стеця Максима Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 644/10314/25 з розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» 275 027, 17 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу як «Гонорар успіху» у розмірі 10 % від задоволеної судом суми позовних вимог за позовом ТОВ «Газтехбуд» (61106, м. Харків, пр-т Героїв Харкова, б. 283, кв. 2, ЄДРПОУ 34329007) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення боргу, трьох відсотків річних, інфляційного збільшення боргу за договором про відступлення прав вимоги.
Додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя   Д.Г. Паляничко