СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/18996/25
пр. № 2-а/759/47/26
12 травня 2026 року м. Київ Святошинський районний суд м. Києва 
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Косінської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовними вимогами за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа:Бородянський відділ державної виконавчої служби про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
І. Позиція сторін у справі
у серпні 2025 позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №1337 від 01.05.2025 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КупАП.
В обґрунтування вимог вказує, що 29 березня 2025 року позивача по дорозі на роботу забрали працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 де офіцером відділу обліку та бронювання ОСОБА_2 було складено на останнього адміністративний протокол 28 березня 2025 року за ознаками ч.3 ст.210 КУпАП. Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 змусив позивача підписати даний протокол та сказав, що потім повідомить про своє рішення. Проте позивач так і не отримав ніяких повідомлень і тільки на початку серпня 2025 року коли у нього в банку заблокували зарплатну картку він дізнався, що на нього накладено штраф і його передали до виконання до Бородянського ВДВС Київської області. Тобто після того, як була розпочата процедура примусового стягнення позивач дізнався про постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Так, як Постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності він так і не отримав, то звернувся до адвоката та витребував копію протоколу від 28 березня 2025 року та постанови № 1337 від 01 травня 2025 року відповідно до якої на позивача було накладено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень. Зі змісту оскаржуваної постанови, про наявність якої позивач дізнався тільки в серпні 2025 року, після блокування його карткового рахунку. Згідно постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не уточних свої дані через ЦНАП. В той же час позивач зазначає, що всі свої дані він уточнив в ІНФОРМАЦІЯ_5. Крім цього позивач зазначає, що всі його дані відповідали дійсності так, як в ІНФОРМАЦІЯ_4 була вся наявна інформація, бо в 2024 році він був заброньований , що підтверджується витягом з Наказу Мінекономіки про бронювання на період з 03.06.2024 року по 02.12.2024 року. В грудні керівництво повідомило, що працівників його віку 50+ немає необхідності бронювати і позивач поновив свої дані через ІНФОРМАЦІЯ_5. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025, визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 31-32).
Ухвалою суду від 27.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с.39-40).
Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи
відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.
Судом встановлено, що відповідно до копії роздруківки електронного військово-облікового документу ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, дата уточнення даних 20.12.2024 (а.с. 25-27).
Згідно довідки №36 від 29.07.2025 виданої КП "Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" працює слюсарем-сантехніком 5 розряду центральної аварійної служби з 07.05.2023 по даний час (а.с19).
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №1337 від 01.05.2025, позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, 29.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 не оновив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (а.с. 12-13).
Згідно протоколу №1238 від 28.03.2025, в приміщенніІНФОРМАЦІЯ_1 28.03.2025 встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , не оновив свої облікові дані та своєю бездіяльністю вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У поясненнях і зауваженнях щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив «що з правопорушенням згоден». Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у протоколі (а.с. 14-15).
Відповідно відповіді на адвокатський запит витребувано копію протоколу від 28 березня 2025 року та постанови № 1337 від 01 травня 2025 року відповідно до якої на позивача було накладено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень , яку отримано 07.08.2025 (а.с. 11).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду  
стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно статті 235 КУпАП, розглядають ІНФОРМАЦІЯ_4.
Від імені ІНФОРМАЦІЯ_4 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_4.
Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, та діє до теперішнього часу.
Відповідно до вимог ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «;Про Збройні Сили України», «;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Згідно абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ), військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. 18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.
Також, 18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024. Цим Законом положення ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у ІНФОРМАЦІЯ_4; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до копії роздруківки електронного військово-облікового документу ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, дата уточнення даних 20.12.2024 (а.с. 25-27).
Відповідно до постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №1337 від 01.05.2025, позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, 29.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 не оновив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (а.с. 12-13).
Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 мав оновити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» шляхом прибуття самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), однак, оновив облікові дані лише 20.12.2024, що підтверджується копією роздруківки електронного військово-облікового документу з ІНФОРМАЦІЯ_5, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: абз. 4 пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», а тому в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, тому суд вважає постанову №1337 від 01.05.2025 законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, стягненню не підлягають.
Позивач у позовній заяві просить суд поновити строк звернення до суду.
Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що дійсно, оскаржувана постанова позивачем отримана 07.08.2025, тому звернувся до суду 20.08.2025, тобто строк звернення до суду є пропущеним з поважних причин, тому суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про скасування постанови підлягає поновленню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

V. Розподіл судових витрат
за змістом ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору.
Зважаючи у задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 9, 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст. 2, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 286, 295, 297 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:
поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови № 1337 від 01.05.2025 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 1 КУпАП.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа:Бородянський відділ державної виконавчої служби про скасування постанови відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Ул`яновська