Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року Справа№200/10307/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 19 серпня 2025 року № 914250142928 щодо перерахунку з 01 вересня 2025 року призначеної ОСОБА_1 пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області відновити з 01 вересня 2025 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі, визначеному виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, без обмеження максимальним розміром, визначеним ст. 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668), ст. 67 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796), виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених сум.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.
13 січня 2026 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.
Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС).
Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).
Як на час відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».
Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 14 січня 2026 року № 4757-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796).
Розмір пенсії був обчислений із заробітку за роботу у зоні відчуження і станом на 31 серпня 2025 року (з урахуванням обмеження максимальним розміром) становив 23 610,00 грн.
Однак внаслідок перерахунку, проведеного ГУ ПФУ в Донецькій області, з 01 вересня 2025 року розмір пенсії склав 18 134,77 грн.
З листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 26 грудня 2025 року позивач дізнався, що:
- з 01 вересня 2025 року пенсійний орган зменшив розмір пенсії на виконання рекомендацій Міністерством соціальної політики України щодо механізму виконання рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(ІІ)/2024 (далі – Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024);
- такий перерахунок здійснюється за документами, наявними в електронній пенсійній справі на момент його проведення, зокрема, довідок про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках;
- у зв`язку з відсутністю такої довідки в матеріалах електронної пенсійної справи позивача, пенсійний орган дійшов висновку про відсутність підстав для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні його пенсії відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796;
- пенсійний орган вирішив, що до надходження відсутніх документів розмір пенсії має бути обчислений, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року, на підставі п. 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Порядок №1210).
Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 19 серпня 2025 року № 914250142928 про перерахунок пенсії з 01 вересня 2025 року протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач вказував на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1); є особою з інвалідністю другої групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Наголошував на тому, що в силу положень ч. 1 ст. 54 Закону № 796 має право на призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, із заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Зауважив, що відповідно до п. 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи.
Позивач відзначив, що згідно з ч. 4 ст. 15 Закону № 796 видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Порядок видачі довідок про заробітну плату у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано, Законом № 796 не визначений.
В той же час п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі – Порядок № 22-1) визначені загальні вимоги до довідки про заробітну плату (дохід), її змісту і підстав видачі.
Позивач наголошував на тому, що в розпорядженні ГУ ПФУ в Донецькій області є довідка про його заробітну плату за роботу в зоні відчуження у період з 22 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року, яка видана з додержанням вимог законодавства.
Більш того, на підставі відомостей про заробітну плату, вказаних в цій довідці, ГУ ПФУ в Донецькій області здійснювало розрахунок показника середньомісячного заробітку, яких враховувався для обчислення його пенсії до 01 вересня 2025 року.
Посилання пенсійного органу на відсутність в матеріалах електронної пенсійної справи документів, на підставі яких можна визначити годинну тарифну ставку, нарахування і виплату премії, підстави застосування кратності по відповідній зоні небезпеки, підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, позивач вважав такими, що не заслуговують на увагу, оскільки такі документи містились в матеріалах його паперової пенсійної справи.
Позивач наголошував, що не може нести відповідальність за бездіяльність пенсійного органу, яка полягає у неперенесенні матеріалів і відомостей паперової пенсійної справи, у тому числі відомостей про заробітну плату за період роботи у зоні відчуження з 22 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року, до електронної пенсійної справи.
На переконання позивача, у такий спосіб відповідач фактично перекладає на отримувача пенсії свій обов`язок з перевірки достовірності відомостей про складові заробітної плати для визначення розміру пенсії.
З приводу посилання відповідача на те, що відомості довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами, позивач зауважив, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058) і Порядку № 22-1, саме пенсійний орган наділений повноваженнями самостійно отримувати необхідні документи та проводити їх перевірку, що відповідає принципу належного урядування і має на меті забезпечення органами Пенсійного фонду реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення. 
З приводу обмеження пенсії максимальним розміром на підставі ч. 3 ст. 63 Закону № 796 в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668) позивач зазначив, що 20 березня 2024 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України, припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами.
Позивач посилався на ч. 2 ст. 152 Конституції України і наголошував на тому, що з 20 березня 2024 року, тобто з дня ухвалення Рішення КСУ № 2-р(II)/2024, ст. 67 Закону № 796 не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а припис ст. 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, визнаний неконституційним. 
Відтак, за висновком позивача, з 20 березня 2024 року пенсійний орган не має правових підстав для обмеження пенсії максимальним розміром.
Просив задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.
Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону № 796.
Відповідач визнає, що згідно з ч. 1 ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Разом з цим відповідач відзначив, що відповідно до ст. 15 Закону № 796 видача довідок про заробітну плату за період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями. Довідка видається на підставі первинних документів, копії яких в обов`язковому порядку додаються до неї. Форма довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджена листом Міністерства соціального захисту населення України від 27 лютого 1996 року № 01-3/244-013-2.
Відповідач посилався на постанову Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, установ і організацій, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобігання забруднення навколишнього середовища» (далі – Постанова Ради Міністрів УРСР № 207-7) і стверджував, що працівникам і службовцям, (відрядженим у зону Чорнобильської АЕС та призваним на військові збори), за якими зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, працю оплачували у ІІІ, ІІ і І зонах небезпеки у 4, 3 та 2-кратному розмірі, у зоні особливого контролю – без коефіцієнта кратності (у розмірі 100% окладу або тарифної ставки), виходячи із тарифної ставки за основним місцем роботи, тобто на одну кратність менше.
Керівникам підприємств, установ і організацій було дозволено встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премію до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання вносилися відповідні зміни. Якщо в положенні про преміювання, що діяли на підприємствах, установах, організаціях, не вносилися зміни щодо збільшення розміру премії за період виконання робіт в зоні відчуження, підстав для включення премії в розмірі 60% в довідку про заробітну плату, яка видається для обчислення розміру пенсії, немає.
Відповідач зазначив, що результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що в них міститься довідка про заробітну плату в населених пунктах зони відчуження без дати видачі № 47, видана відкритим акціонерним товариством «Укрцинк» (далі – ВАТ «Укрцинк).
Відповідач стверджував, що ця довідка видана з порушенням вимог Постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7, а саме: не підтверджена годинна тарифна ставка, не підтверджена нарахована премія (положення про преміювання).
В матеріалах електронної пенсійної справи відсутні первинні документи, на підставі яких видана ця довідка, а саме: особовий рахунок або інші облікові документи за період роботи у зоні відчуження; платіжні або розрахунково-платіжні відомості, які підтверджують фактичні суми нарахувань; відомості щодо тарифної ставки у зазначений період; документи, що підтверджують застосування кратності оплати праці (внутрішні накази або розпорядження, які визначали конкретних працівників або категорії працівників, які підпадали під підвищену кратність; терміни дії цієї кратності; порядок нарахування тощо); положення про преміювання, чинне на підприємстві; накази, зміни або додатки, які підтверджують внесення змін до положення про преміювання працівників, залучених до робіт у зоні відчуження.
З огляду на викладене, за твердженням відповідача, розмір пенсії ОСОБА_1 приведений у відповідність з 01 вересня 2025 року шляхом обчислення виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року, – 25 861,34 грн (8 913,83 грн х 2,90126).
ГУ ПФУ в Донецькій області наголошувало на тому, що приведення пенсії у відповідність до чинного законодавства не може кваліфікуватися як порушення прав позивача, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 752/16491/14-а, відповідно до якого зміна розміру пенсії, зумовлена набранням чинності новими нормативно-правовими актами, не є звуженням чи скасуванням вже набутого права, якщо вона здійснюється в межах законодавчих приписів.
Відповідач вказував на те, що виконуючи Рішення КСУ № 2-р(1)/2024, а також постанову Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі – Постанова КМУ № 209), привів пенсійні виплати у відповідність до оновлених правових приписів. Перерахунок розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону № 796, здійснювався шляхом збільшення показника середньої заробітної плати на коефіцієнт 1,115, із дотриманням обмежень, визначених нормативними актами Кабінету Міністрів України.
З врахуванням рекомендацій Міністерства соціальної політики України щодо механізму виконання Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024 виплата пенсій, призначених відповідно до Закону № 796, без обмеження максимальним розміром проводиться після перерахунку згідно з Постановою КМУ № 209.
Проведення такого перерахунку здійснюється за документами, наявними в електронній пенсійній справі на момент перерахунку, зокрема, довідок про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках.
Відтак, відповідач наполягає на тому, що його дії мали виключно правозастосовний характер, були спрямовані на виконання законодавства та не порушували прав позивача.
Позовні вимоги в частині відновлення нарахування та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру відповідач вважав передчасними, оскільки фактично у цій частині спір між ним та позивачем відсутній.
Наголошував, що відсутність предмета спору є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідної позовної вимоги, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 440/675/19.
Також відповідач відзначив, що відповідно до ст. 63 Закону № 796 виплати, передбачених цим Законом, здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів і інших джерел, не заборонених законодавством; відповідно до ст. 72, 73 Закону № 1058 кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України та їх використання на цілі, не передбачені законодавством, забороняється; згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України (далі – БК) будь-які бюджетні зобов`язання та платежі можуть здійснюватися лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про державний бюджет України; відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» (далі – Постанова КМУ № 821) здійснення видатків з бюджету Пенсійного фонду на виплату пенсій за судовими рішеннями проводиться включно з визначенням джерел фінансування та бюджетних призначень.
Просив відмовити в позові.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, аналогічних тим, що наведені у позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
З 30 листопада 1989 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
Позивачеві повторно встановлена інвалідність другої групи та 70% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 17 вересня 2009 року безстроково, що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК серії ДОН-07 № 107148 від 17 вересня 2009 року та випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН-04 № 014942 від 17 вересня 2009 року.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1), є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 , видане Донецькою обласною державною адміністрацією 20 квітня 2019 року безстроково.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень і адміністративним органом.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону № 796, що підтверджено матеріалами пенсійної справи № 914250142928.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії № 91425014928 (дата-час розрахунку: 25 лютого 2025 року 03:58) пенсія позивача була обчислена виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (у розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 36 575,32000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 01 березня 2025 року, […];
вид перерахунку – індексація заробітку (масовий);
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; ліквідатор ЧАЕС, військовослужбовці/військовозобов`язані; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з 21 вересня 2009 року довічно; призначення за рішенням суду;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС;
серія та номер МСЕК – ДОН-07 № 107148;
дата встановлення інвалідності – 17 вересня 2009 року;
період встановлення інвалідності – з 29 червня 1995 року довічно;
тривалість стажу:
страховий стаж (неповний) – 21 рік 10 місяців 16 днів;
% втрати працездатності – 70,00;
01 березня 2025 року – 05 травня 2027 року
основний розмір пенсії від середнього заробітку – 25 602,72 грн;
додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, постанова № 112, п. 5 – 379,60 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняним до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю 2 групи – 50,00 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2023 року – -2 000,43 грн;
обмеження в індексації з 01 березня 2024 року – -193,02 грн;
обмеження індексації з 01 березня 2025 року – -1 140,63 грн;
розмір пенсії з надбавками – 23 642,64 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
Розрахунок заробітку для обчислення пенсії при її перерахунку з 01 березня 2025 року проведений таким чином:
Періоди – 1989 рік:
з 01 червня 1989 року по 30 червня 1989 року, період (міс.) – 1, заробітки: довідка – 0,27342, для розрахунку – 0,27342, коефіцієнт – 125,42202, середня по н/г – 0,06758;
з 01 липня 1989 року по 31 липня 1989 року, період (міс.) – 1, заробітки: довідка – 0,0,28117, для розрахунку – 0,0,28117, коефіцієнт – 128,97706, середня по н/г – 0,06758;
сума за 1989 рік – період (міс.) – 2, заробітки: довідка – 0,55459, для розрахунку – 0,55459, коефіцієнт – 254,39908, середня по н/г – 0,13516;
всього – період (міс.) – 2, заробітки: довідка – 0,55459, для розрахунку – 0,55459, коефіцієнт – 254,39908, середня по н/г – 0,13516;
розрахунок заробітку для обчислення:
дата вводу заробітку – 31 липня 2001 року;
середній заробіток – 8 913,83 грн;
останній місяць врахованої заробітної плати – 31 липня 1989 року;
сума коефіцієнтів заробітної плати – 8,20642;
кількість місяців заробітної плати – 2;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення – 4,10321;
середньомісячний заробіток для обчислення – 36 575,32000.
Як свідчить рішення про перерахунок пенсії № 914250142928 (дата-час розрахунку: 17 травня 2025 року 10:33), ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок призначеної позивачеві пенсії, виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (у розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 36 575,32000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 17 травня 2025 року, […];
вид перерахунку – індивідуально (масовий), індексація заробітку;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; ліквідатор ЧАЕС, військовослужбовці/військовозобов`язані; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з 21 вересня 2009 року довічно; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду з 01 березня 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС;
серія та номер МСЕК – ДОН-07 № 107148;
дата встановлення інвалідності – 17 вересня 2009 року;
період встановлення інвалідності – з 29 червня 1995 року довічно;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 33 роки 00 місяців 06 днів;
% втрати працездатності – 70,00;
01 березня 2025 року – 05 травня 2027 року
основний розмір пенсії від середнього заробітку – 25 602,72 грн;
додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, постанова № 112, п. 5 – 379,60 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняним до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю 2 групи – 50,00 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2025 року;
обмеження індексації з 01 березня 2025 року – -492,72 грн;
розмір пенсії з надбавками – 26 484,00 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22) ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок пенсії позивача, виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (у розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 25 861,34000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 16 серпня 2025 року, […];
вид перерахунку – макетна обробка;
підстава – невідповідність довідки про ЗП;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; ліквідатор ЧАЕС, військовослужбовці/військовозобов`язані; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з 21 вересня 2009 року довічно; призначення за рішенням суду;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС;
серія та номер МСЕК – ДОН-07 № 107148;
дата встановлення інвалідності – 17 вересня 2009 року;
період встановлення інвалідності – з 29 червня 1995 року довічно;
особливий статус – особа з інвалідністю, прирівняний до осіб з інвалідністю внаслідок війни;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 26 років 07 місяців 13 днів;
% втрати працездатності – 70,00;
01 вересня 2025 року – 28 лютого 2026 року
основний розмір пенсії від середнього заробітку – 18 102,94 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняним до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю 2 групи – 50,00 грн;
додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, постанова № 112, п. 5 – 379,60 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2023 року – -975,06 грн;
обмеження в індексації з 01 березня 2025 року – -367,11 грн;
розмір пенсії з надбавками – 18 134,77 грн;
[…].
Розрахунок заробітку для обчислення пенсії при її перерахунку з 01 вересня 2025 року проведений таким чином:
Періоди – 1989 рік:
з 01 червня 1989 року по 30 червня 1989 року, період (міс.) – 1, заробітки: довідка – 0,00000, для розрахунку – 0,00000, коефіцієнт – 0,00000, середня по н/г – 0,00218;
з 01 липня 1989 року по 31 липня 1989 року, період (міс.) – 1, заробітки: довідка – 0,00000, для розрахунку – 0,00000, коефіцієнт – 0,00000, середня по н/г – 0,00218;
сума за 1989 рік – період (міс.) – 2, заробітки: довідка – 0,00000, для розрахунку – 0,00000, коефіцієнт – 0,00000, середня по н/г – 0,00436;
всього – період (міс.) – 2, заробітки: довідка – 0,00000, для розрахунку – 0,00000, коефіцієнт – 0,00000, середня по н/г – 0,00436;
розрахунок заробітку для обчислення:
дата вводу заробітку – 01 січня 2025 року;
середній заробіток – 8 913,83 грн;
останній місяць врахованої заробітної плати – 31 липня 1989 року;
сума коефіцієнтів заробітної плати – 2,90126;
кількість місяців заробітної плати – 2;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення – 2,90126;
середньомісячний заробіток для обчислення – 25 861,34000.
Отже, до 01 вересня 2025 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 був визначений відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 (із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків), і становив 25 602,72 грн, із розрахунку: 36 575,32 грн х 70% = 25 602,72 грн; виплата пенсії проводилась з обмеженням максимальним розміром (23 610,00 грн).
З 01 вересня 2025 року основний розмір пенсії позивача був визначений відповідно до п. 9 Порядку № 1210 (з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року), і становив 18 102,94 грн, із розрахунку: 25 861,34 грн х 70% = 18 102,94 грн; виплата пенсії (з надбавками) проводилась без її обмеження максимальним розміром в сумі 18 134,77 грн.
У відповідь на адвокатський запит представника позивача – адвоката Трофімчука В.В. від 22 грудня 2025 року № 642, листом від 26 грудня 2025 року № 26735/02-16 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило:
- ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності (у розмірі відшкодування фактичних збитків) відповідно до Закону № 796;
- відповідно до п. 9 Порядку № 1210 розмір пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, може обчислюватись як із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках, так із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (обчисленої за формулою);
- рішення щодо найбільш доцільного варіанту обчислення пенсії по інвалідності відповідно до п. 9 Порядку № 1210 приймає орган, що призначає пенсію, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх наявних в матеріалах електронної пенсійної справи документів;
- згідно з ч. 1 ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків;
- ст. 15 Закону № 796 передбачено, що видача довідок про заробітну плату за період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями. Довідка видається на підставі первинних документів: особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів, що містять відомості про нараховану заробітну плату, місце роботи (населений пункт, номер зони, кратність чи об`єкт), період роботи в зоні відчуження, конкретні дні роботи чи їх загальну кількість, тривалість робочого дня. Форма довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджена листом Міністерства соціального захисту населення від 27 лютого 1996 року № 01-3/244-013-2. Копії первинних документів, на підставі яких видана довідка, в обов`язковому порядку додаються до довідки про заробітну плату;
- відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7 працівникам і службовцям (відрядженим у зону Чорнобильської АЕС та призваним на військові збори), за якими зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, працю оплачували у ІІІ, ІІ і І зонах небезпеки у 4, 3 та 2-кратному розмірі, у зоні особливого контролю – без коефіцієнта кратності (у розмірі 100% окладу або тарифної ставки), виходячи із тарифної ставки за основним місцем роботи, тобто на одну кратність менше;
- Постановою Ради Міністрів УРСР № 207-7 керівникам підприємств, установ і організацій було дозволено встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премію до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання вносилися відповідні зміни;
- Рішенням КСУ № 2-р(ІІ)/2024 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис ст. 2 Закону № 3668, що поширює свою дію на Закон № 796, та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796;
- з урахуванням рекомендацій Міністерства соціальної політики України щодо механізму виконання Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024 виплата пенсій, призначених відповідно до Закону № 796, без обмеження максимальним розміром проводиться після перерахунку згідно з Постановою КМУ № 209;
- перерахунок пенсій на виконання Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024 здійснюється за документами, наявними в електронній пенсійній справі на момент перерахунку, зокрема, довідок про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках;
- у зв`язку з відсутністю документів в матеріалах електронних пенсійних справ, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, підстави застосування кратності по відповідній зоні небезпеки з урахуванням 100% тарифної ставки згідно з вимогами Постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7, підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 відсутні;
- до надходження відсутніх документів, згаданих вище, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх наявних в матеріалах електронної пенсійної справи документів розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2025 року обчислений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідно року, відповідно до п. 9 Порядку № 1210.
Разом з листом від 26 грудня 2025 року № 26735/02-16 ГУ ПФУ в Донецькій області направило представнику позивача виписки з протоколу пенсії станом на 01 березня 2025 року та 01 вересня 2025 року.
На виконання ухвали від 13 січня 2026 року ГУ ПФУ в Донецькій області надало суду матеріали паперової пенсійної справи ОСОБА_1 , ( НОМЕР_4 ), які, серед іншого, містять:
- довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 квітня 1989 року про те, що ОСОБА_1 з 22 травня 1989 року по 25 серпня 1989 року перебував на спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- довідку Військової частини НОМЕР_5 від 23 серпня 1989 року № 2841/47, згідно з якою ОСОБА_1 , призваний за збори ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконував службові обов`язки у Військовій частині НОМЕР_5 в період з 22 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року дев`яносто чотири дня; відповідно до ст. 72 Закону СРСР про загальний військовий обов`язок за весь період зборів за ним зберігається за основним місцем роботи середній заробіток, який підлягає виплаті на підставі даних відповідного військового комісаріату; відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29 грудня 1987 року йому належить виплатити тарифну ставку (посадовий оклад) в одинарному розмірі за дев`яносто два дні (травень – 8, червень – 30, липень – 31, серпень – 23). Довідка видана на підставі наказів командира військової частини.
- особові рахунки ОСОБА_1 , з інформацією про його заробітну плату за 1989 рік у ВАТ «Укрцинк»;
- розрахунок погодинної тарифної ставки ОСОБА_1 за травень-серпень 1989 року;
- витяг з наказу від 20 вересня 1989 року № 388 «Про преміювання», який передбачав преміювання ОСОБА_1 за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за час роботи в зоні відчуження з 22 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року, видану ВАТ «Укрцинк», (дату і номер якої неможливо встановити через те, що ці відомості перебувають у невідсканованій області документа);
- довідку про заробітку плату ОСОБА_1 за час роботи в зоні відчуження з 22 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року, видану ВАТ «Укрцинк» 26 лютого 1998 року за № 59;
- акт про результати перевірки правильності видачі довідки про заробітну плату для призначення пенсії від 25 лютого 1998 року, згідно з яким спеціаліст з призначення та виплати пенсій ОСОБА_2 з відома директора та головного бухгалтера ВАТ «Укрцинк» в присутності бухгалтера розрахункового відділу цього підприємства, провела перевірку факту роботи і правильності видачі довідки про заробітну плату, виданої на ім`я ОСОБА_1 , за період знаходження на учбових зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 22 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року. В акті вказано, що на перевірку були надані розрахункові відомості про нарахування заробітної плати за 1989 рік, наряди. Під час перевірки установлено, що в раніше виданій довідці суми заробітної плати зазначені правильно, проте в довідку про заробітну плату не включена премія за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Як наслідок, підприємству рекомендовано надати нову довідку про заробітну плату, а раніше видану довідку про заробітну плату вважати недійсною;
- наказ від 02 лютого 2006 року № 4 «Про перерахунок заробітної плати працівників, які постраждали на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС», який відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7 передбачав перерахунок заробітної плати працівників, направлених підприємством на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі ОСОБА_1 , за період їх роботи в особливих зонах ЧАЕС, установлення премії в розмірі 60%, а також видачу нових довідок про заробітну плату за період роботи в особливих зонах ЧАЕС для перерахунку пенсії;
- довідку про заробітку плату ОСОБА_1 за час роботи в зоні відчуження з 24 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року, видану ВАТ «Укрцинк» за № 47 (без вихідної дати), яка містить відомості періоди роботи в населених пунктах зони відчуження; про основне місце роботи, посаду, дату і номер відомості про виплату заробітної плати, загальну суму виплаченої заробітної плати; про розрахунок заробітної плати, включаючи дані про дату, зону небезпеки (І), кількість днів і годин, годинну тарифну ставку, кратність (І), доплати за роботу у вихідні і святкові дні, про збережений посадовий оклад за дні роботи в зоні відчуження, про оплату праці за дні, години роботи в зоні, премію за діючими системами преміювання за роботу у зоні відчуження (60%).[…]
Будь-які інші докази щодо предмета доказування сторони не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Висновки суду по суті позовних вимог.
Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796).
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 796 Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, […].
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 796 одним із принципів державної політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи […] є соціальний захист людей, повне відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, […] є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС – громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
Ст. 13 Закону № 796 визначає обов`язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 796 установлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її, в тому числі, за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами […], які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій регламентовано нормами ст. 14 Закону № 796.
Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (ст. 10, 11 і ч. 3 ст. 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесені до категорії 1.
Пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, визначені ст. 49 Закону № 796.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 796 пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:
а) державної пенсії;
б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, регламентована нормами ст. 54 Закону № 796.
Суд установив, що позивач є особою з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році (категорія 1) і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796.
Позивачеві призначена пенсія по інвалідності (у розмірі відшкодування фактичних збитків) на підставі ст. 54 Закону № 796.
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22).
Цим рішенням пенсія позивача перерахована з 01 вересня 2025 року шляхом зміни алгоритму розрахунку середньомісячного заробітку, який враховується для обчислення пенсії, а саме заробіток визначений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року.
Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання ГУ ПФУ в Донецькій області вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі – Закон № 2073), а прийняте ним рішення – на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
При цьому правомірність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області суд оцінює виходячи саме з тих, аргументів, які пенсійний орган навів у ньому.
У спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Донецькій області є адміністративним органом, а прийняте ним рішення – адміністративним актом (п. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Щодо права позивача на одержання пенсії у розмірі 70% відшкодування фактичних збитків, обчисленої із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання […] внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. […]
За правилами ч. 2 ст. 54 Закону № 796 в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Суд встановив, що до 01 вересня 2025 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 був визначений відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 (із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків), і становив 25 602,72 грн, (із розрахунку: 36 575,32 грн х 70%); виплата пенсії проводилась з обмеженням максимальним розміром – 23 610,00 грн.
Починаючи з 01 вересня 2025 року основний розмір пенсії позивача визначений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року, і становив 18 102,94 грн, (із розрахунку: 25 861,34 грн х 70%); виплата пенсії (з надбавками) проводилась без обмеження максимальним розміром.
Виходячи зі змісту рішень про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , суд відзначає, що до 01 вересня 2025 року пенсійні органи не ставили під сумнів наявність у позивача права на обчислення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
В рішенні про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22) відсутнє посилання на правову підставу перерахунку пенсії ОСОБА_1 , в тому числі для зміни алгоритму розрахунку заробітку, з якого обчислений основний розмір пенсії. Пенсійний орган обмежився загальною вказівкою на «невідповідність довідки про ЗП», не конкретизувавши, про яку саме довідку йдеться, вимогам якого законодавчого чи підзаконного акту ця довідка не відповідає і в чому така невідповідність полягає.
Рішення про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22) не відповідає таким принципам адміністративної процедури як обґрунтованість, добросовісність і розсудливість, офіційність, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Всупереч приписам ст. 8 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило повноту з`ясування обставин, що мали значення для вирішення питання щодо наявності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2025 року без урахування його заробітної плати за період роботи у зоні відчуження в 1986-1990 роках та виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року; не обґрунтувало підстави неврахування відомостей про заробітну плату позивача за період роботи у зоні відчуження в 1989 році.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 9 Закону № 2073 установлено, що адміністративний орган не може зобов`язувати особу самостійно отримувати документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження, якщо такий обов`язок не визначено законом.
За правилами, наведеними у ч. 3 ст. 9 Закону № 2073, адміністративний орган не може вимагати від особи надання документів та відомостей, що перебувають у володінні адміністративного органу або іншого органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, що належить до сфери управління такого органу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.
Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями (ч. 2 ст. 52 Закону № 2073).
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 2073 адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.
Забороняється вимагати від учасника адміністративного провадження надання доказів, які не стосуються обставин справи, а також всупереч принципу офіційності, згідно з яким обов`язок збирання доказів покладений на адміністративний орган (ч. 4 ст. 52 Закону № 2073).
В листі від 26 грудня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області, серед іншого, вказало, що «у зв`язку з відсутністю документів в матеріалах електронних пенсійних справ, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, підстави застосування кратності по відповідній зоні небезпеки з урахуванням 100% тарифної ставки згідно з вимогами Постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7, підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 відсутні; до надходження відсутніх документів, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх наявних в матеріалах електронної пенсійної справи документів розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2025 року обчислений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідно року, відповідно до п. 9 Порядку № 1210».
В рішенні про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22) таке обґрунтування відсутнє, тож його наявність у листі – відповіді на адвокатський запит жодним чином не впливає на законність і обґрунтованість рішення про перерахунок пенсії.
Посилання пенсійного органу на те, що в матеріалах електронної пенсійної справи позивача відсутні певні документи, що унеможливлює врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796, суперечить ч. 1, 2 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону № 2073.
Вимога закону забезпечити належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосереднє дослідження доказів та інших матеріалів не дозволяє пенсійному органу ігнорувати ті документи і відомості, що містяться в паперовій пенсійній справі позивача.
Відповідач не довів, що, дійшовши висновку про відсутність певних документів в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 , керуючись принципом офіційності, вжив заходи, спрямовані на те, щоб отримати такі документи і відомості з матеріалів паперової пенсійної справи та/або від органів державної влади, підприємств, установ, організацій тощо.
У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Донецькій області вказує, що в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні первинні документи, на підставі яких видана довідка про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження, а саме: особовий рахунок або інші облікові документи за період роботи у зоні відчуження; платіжні або розрахунково-платіжні відомості, які підтверджують фактичні суми нарахувань; відомості щодо тарифної ставки у зазначений період; документи, що підтверджують застосування кратності оплати праці (внутрішні накази або розпорядження, які визначали конкретних працівників або категорії працівників, які підпадали під підвищену кратність; терміни дії цієї кратності; порядок нарахування тощо); положення про преміювання, чинне на підприємстві; накази, зміни або додатки, які підтверджують внесення змін до положення про преміювання працівників, залучених до робіт у зоні відчуження.
Поряд із цим частина документів і відомостей, на відсутності яких в електронній пенсійній справі наголошує відповідач, містяться в паперовій пенсійній справі ОСОБА_1 , яка перебуває в розпорядженні самого ж відповідача, (йдеться про довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 квітня 1989 року, довідку Військової частини НОМЕР_5 від 23 серпня 1989 року № 2841/47, особові рахунки ОСОБА_1 , з інформацією про його заробітну плату за 1989 рік у ВАТ «Укрцинк», розрахунок погодинної тарифної ставки ОСОБА_1 за травень-серпень 1989 року, витяг з наказу від 20 вересня 1989 року № 388 «Про преміювання», наказ від 02 лютого 2006 року № 4 «Про перерахунок заробітної плати працівників, які постраждали на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС» тощо).
Крім того, в матеріалах паперової пенсійної справи є акт від 25 лютого 1998 року про результати перевірки правильності видачі довідки про заробітну плату для призначення пенсії, згідно з яким спеціаліст з призначення та виплати пенсій, перевіривши факт роботи і правильність видачі довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за період знаходження на зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 22 травня 1989 року по 23 серпня 1989 року на підставі первинних документів (розрахункових відомостей про нарахування заробітної плати за 1989 рік, нарядів), установив, що в раніше виданій довідці суми заробітної плати зазначені правильно, проте в довідку про заробітну плату не включена премія за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим рекомендував надати нову довідку про заробітну плату, а раніше видану вважати недійсною.
Однак будь-якої оцінки цим документам ГУ ПФУ в Донецькій області не надало.
З огляду на викладене суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у тому, що довідка про заробітну плату за період роботи у зоні відчуження видана з порушенням вимог Постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7, а саме: не підтверджена годинна тарифна ставка, не підтверджена нарахована премія (положення про преміювання).
Суд погоджується з доводами позивача про те, що він не може нести відповідальність чи зазнавати негативних наслідків через те, що пенсійний орган не перевів його паперову пенсійну справу в електронну форму і не долучив документи паперової справи до електронної пенсійної справи.
Так само позивач не може нести відповідальність і зазнавати негативних наслідків через те, що ГУ ПФУ в Донецькій області у визначеному законодавством порядку не скористалося своїм правом вимагати відповідні документи від підприємств, організацій, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Тим більш, що перевірка обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату з дослідженням первинних документів проводилась (акт від 25 лютого 1998 року).
До того ж неможливість пенсійного органу провести перевірку первинних документів, на підставі яких видана довідка № 47 про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження, не може слугувати підставою для позбавлення позивача його права на призначення пенсії по інвалідності із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796.
Згідно з ч. 1 ст 10 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом, а відповідно до ч. 2 цієї статті - повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.
Не може вважатися добросовісною і розсудливою поведінка ГУ ПФУ в Донецькій області, яка знайшла прояв у тому, що впродовж років до 01 вересня 2025 року воно не вбачало жодних перешкод для обчислення пенсії позивача із заробітної плати за період роботи у зоні відчуження в 1986-1990 роках, а з 01 вересня 2025 року (без зміни правового регулювання і фактичних обставин, без належного обґрунтування) вирішило, що «підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 відсутні».
З приводу твердження пенсійного органу про те, що «до надходження відсутніх документів розмір пенсії ОСОБА_1 обчислений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідно року, відповідно до п. 9 Порядку № 1210», суд зауважує, що документи не мають властивості «самостійно» надходити до пенсійного органу. Між тим, ГУ ПФУ в Донецькій області не довело, що вжило хоч якісь заходи для того, що б отримати ті документи, яких, за його висновком, не вистачає.
Крім того, ГУ ПФУ в Донецькій області порушило принцип гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2073 особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно виплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Ч. 3 ст. 17 Закону № 2073 установлено, що особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
Відповідно до п. 1, 2, 4, 5, 7 ч. 1 ст. 28 Закону № 2073 учасники адміністративного провадження мають право отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом; брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників; бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника; отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи; подавати клопотання, в тому числі про витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи.
В порушення принципу гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, перш ніж прийняти рішення про перерахунок пенсії з 01 вересня 2025 року, ГУ ПФУ в Донецькій області не надало ОСОБА_1 можливості надати пояснення, подати додаткові документи, звернутися з клопотанням про витребування додаткових документів та відомостей.
З огляду на те, що з 01 вересня 2025 року основний розмір пенсії суттєво зменшився, таке рішення вочевидь негативно впливало на права позивача.
Прийняття рішення у справі регламентовано нормами ст. 69 Закону № 2073.
Вимоги до змісту адміністративного акта наведені у ст. 71 Закону № 2073, вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта – у ст. 72 цього Закону.
Так, згідно з ч. 1 ст. 72 Закону № 2073 адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, […] повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті).
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта (ч. 4 ст. 72 Закону № 2073).
Згідно з ч. 5 ст. 72 Закону № 2073 відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
Ч. 6 ст. 72 Закону № 2073 передбачено, що мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.
Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам мотивування (обґрунтування) адміністративного акта, визначеним ст. 72 Закону № 2073.
Всупереч приписам п. 4, 5 ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 в рішенні, яке є предметом спору, відсутня детальна правова оцінка обставин, виявлених пенсійним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин; відсутнє посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки пенсійного органу.
Умови правомірності адміністративного акта наведені у ст. 87 Закону № 2073.
Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 2073 адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 цієї статті, зокрема:
1) прийнятий адміністративним органом, що:
а) не мав на це повноважень;
б) використав дискреційні повноваження незаконно;
2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;
3) порушує норми матеріального права;
4) не відповідає принципам адміністративної процедури.
Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта (ч. 3 ст. 87 Закону № 2073).
Невідповідність адміністративного акта принципам адміністративної процедури є самостійною і достатньою підставою для визнання такого акта протиправним.
Допущені ГУ ПФУ в Донецькій області порушення принципів адміністративної процедури вплинули на правомірність вирішення справи по суті, а тому відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 оскаржуване рішення є протиправним як таке, що порушує норми матеріального права та не відповідає принципам адміністративної процедури.
З приводу посилання відповідача на норми п. 9 Порядку № 1210 суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 Порядку № 1210 цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання […] внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54, 57 і 59 Закону № 796 (далі – пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Разом з цим Порядок № 1210 є підзаконним актом і відповідно ч. 3 ст. 7 КАС до спірних правовідносин застосовується в частині, що не суперечить Конституції і законам України, зокрема Закону № 796.
У листі – відповіді на адвокатський запит ГУ ПФУ в Донецькій області вказало, що «розмір пенсії ОСОБА_1 обчислений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідно року, відповідно до п. 9 Порядку № 1210».
Між тим, щодо можливості обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, в абз. 13 п. 9 Порядку № 1210 вказано, що у разі коли особа з інвалідністю із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених ст. 10 Закону № 796, стосовно яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, […], виявили бажання обчислювати пенсію із заробітної плати (доходу), визначеної (визначеного) з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, такі пенсії обчислюються у порядку, передбаченому цим пунктом, […].
Отже, норма абз. 13 п. 9 Порядку № 1210 обумовлює можливість обчислення пенсії із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з волевиявленням (бажанням) особи, якій така пенсія призначена.
Відповідач не довів, що ОСОБА_1 виявив бажання, щоб його пенсія була обчислена із заробітної плати, визначеної виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Навпаки, позивач наполягає на тому, щоб його пенсія була обчислена із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796.
Також слід зауважити, що ні Закон № 796, ні Закон № 1058 не надають пенсійному органу повноваження проводити перерахунок пенсій «з метою приведення їх у відповідність».
Висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 752/16491/14-а, на які покликається відповідач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, позаяк сформульовані за інших обставин – зміна розміру пенсії внаслідок зміни нормативного регулювання, тоді як у справі, що розглядається, правове регулювання не змінювалось, змінилась лише позиція пенсійного органу щодо оцінки документів, що давно перебували у його розпорядженні.
З наведених вище мотивів суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22) та його скасування.
З приводу обмеження пенсії максимальним розміром суд зазначає таке.
08 липня 2011 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року.
Ст. 2 Закону № 3668 установлений максимальний розмір пенсії.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 3668 максимальний розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до […], Закону № 796, […], не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. […].
Згідно з абз. абз. 1-2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 обмеження пенсії […] максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії […], встановлений цим Законом, виплата пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень ч. 2 та 3 ст. 42 Закону № 1058 та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії […], встановленому цим Законом.
На підставі підп. 6 п. 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 ч. 3 ст. 67 Закону № 796, (яка, крім іншого, визначає порядок підвищення розміру пенсій, передбачених Законом № 796), викладена в такій редакції:
«Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
20 березня 2024 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р(ІІ)/2024 у справі № 3-123/2023(229/23) за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів ст. 2 Закону № 3668, першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 (щодо гарантованого рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) (далі – Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024).
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами.
Згідно з п. 2 Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024 припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
В Рішенні № 2-р(ІІ)/2024 Конституційний Суд України, з-поміж іншого, зазначив:
«[…]
5.14. […] запроваджене обмеження максимального розміру пенсії […] осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призвело до порушення сутності конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб, що є порушенням зобов`язань держави, які випливають зі змісту ст. 3, 16, 50 Конституції України в їх взаємозв`язку.
Наведене свідчить про те, що приписи ст. 2 Закону № 3668, першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796, що обмежують максимальний розмір пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не відповідають ст. 1, 3, 16, ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 50 Конституції України.
6. Із ч. 1 ст. 8 Конституції України […] («в Україні визнається і діє принцип верховенства права») випливає вимога юридичної визначеності. «Юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна додержувати взятих на себе зобов`язань щодо людей або виконувати їм обіцяне [принцип «правомірного сподівання»]» […].
Складником принципу юридичної визначеності […] є принцип правомірних сподівань […], який […] виражає ідею, що органи публічної влади повинні додержуватись не лише приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених [у особи] сподівань; згідно з доктриною правомірних сподівань – ті, хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх правомірних сподівань […].
У контексті цього конституційного провадження юридичну визначеність за доктриною правомірних сподівань слід розуміти як право особи розраховувати не лише на стабільність приписів актів права, чітке розуміння юридичних наслідків їх застосування, а також на послідовність законодавця в питаннях регулювання соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до їхнього юридичного статусу.
[…]
6.2. […]
Виходячи з п. 1 ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 54 Закону № 796 Конституційний Суд України зазначає, що держава гарантувала пенсію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, через погіршення стану здоров`я цих осіб, зокрема інвалідність, спричинену участю в роботах, пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки до осіб з інвалідністю належать особи зі стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати їх повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими […], потерпілі від Чорнобильської катастрофи, яких віднесено до категорії 1, протягом усього або частини свого життя залежать від соціального забезпечення, яке їм гарантувала держава.
У Рішенні від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України наголосив, що «соціальні зобов`язання держави перед громадянами, які втратили здоров`я внаслідок того, що держава свого часу зобов`язала їх взяти участь у подоланні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС – катастрофи планетарного масштабу, та які зазнали інвалідності внаслідок таких дій, а також перед особами з інвалідністю з числа потерпілих від цієї катастрофи не мають залежати від фінансових можливостей держави та її економічного становища» (перше речення абз. 9 підп. 2.5.1 п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини).
6.3. Зважаючи на те, що пенсію […] призначено відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 у редакції, яка не допускала будь-якого обмеження максимального розміру пенсії, а приписом першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 у редакції, чинній на час призначення пенсії, було гарантовано щорічне підвищення пенсії без обмеження її максимального розміру, суб`єкт права на конституційну скаргу мав усі підстави розраховувати на стабільність законодавства. Якраз відтоді в нього виникли правомірні сподівання, що право на встановлений йому рівень соціального захисту є гарантованим. Унаслідок подальших дій законодавця цю гарантію скасовано: […] позбавлено права на отримання пенсії без обмеження її максимального розміру, що становило втручання у право власності та спричинило виникнення у суб`єкта права на конституційну скаргу відчуття краху правомірних сподівань.
Наведене дає підстави вважати, що приписи ст. 2 Закону № 3668 у частині вимог щодо обмеження максимального розміру пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що на них поширюється дія Закону № 796, першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 суперечать вимогам ч. 1, 2 ст. 8, ч. 1 ст. 41 Конституції України.
[…]».
Верховний Суд в постанові від 04 липня 2024 року у справі № 580/7744/23 навів висновки щодо застосування норм ч. 3 ст. 67 Закону № 796, ст. 2 та п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668, в тому числі з урахуванням Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024, зокрема:
«[…]
68. Стосовно врахування судами попередніх інстанцій під час вирішення спірних правовідносин Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024, […], колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
69. КСУ у межах розгляду справи № 3-123/2023(229/23), у рішенні № 2-р(ІІ)/2024 дійшов висновку, що припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).
73. У п. 2 резолютивної частини вказаного рішення зазначено, що означені приписи Закону № 3668 та Закону № 796 втрачають чинність з дня ухвалення цього рішення.
74. За приписами ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
75. Позиція Верховного Суду щодо застосування цієї норми Конституції України, сформована, зокрема, у постановах від 09 листопада 2018 року у справі № 747/1151/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 826/7385/16, від 22 січня 2019 року у справі № 826/562/16, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/3169/16, від 31 липня 2019 року у справі № 826/3432/16, від 30 березня 2021 року у справі № 620/614/20, від 25 листопада 2021 року у справі № 200/941/20-а та від 27 вересня 2023 року у справі №260/1656/22.
76. Із зазначеними положеннями Конституції України також узгоджується п. 3 ч. 1 ст. 61 Закону України від 24 серпня 2023 року № 3354-IX «Про правотворчу діяльність» (набрав чинності 20 вересня 2023 року та буде введений в дію в дію через один рік з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, далі – Закон № 3354), відповідно до якого нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент визнається таким, що втратив чинність, у разі, якщо Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання нормативно-правового акта або окремого його структурного елемента таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
77. Аналогічні за змістом положення щодо строку втрати чинності актом (його окремими положеннями) містяться у ч. 1 ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі – Закон № 2136).
78. Разом з тим, відповідно до ст. 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
79. Згідно з ч. 3, 6 ст. 57 Закону № 3354 моментом набрання чинності нормативно-правовим актом є 0 годин дня, наступного за днем його опублікування в порядку, встановленому законом, якщо:
1) інше не визначено Конституцією України та (або) законом;
2) більш пізній строк (термін) не встановлено самим нормативно-правовим актом.
Моментом припинення дії нормативно-правового акта є 24 година дня відповідного строку (терміну), якщо інше не визначено Конституцією України, законом або більш пізній строк (термін) не встановлено самим нормативно-правовим актом.
У разі якщо припинення дії нормативно-правового акта здійснюється на підставі рішення суду, дія нормативно-правового акта припиняється з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
80. При цьому відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 94 Закону № 2136 процедуру і порядок офіційного оприлюднення актів Суду в Залі засідань Суду та на офіційному веб-сайті Суду встановлює Регламент Конституційного Суду України, ухвалений на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України постановою Конституційного Суду України від 22 лютого 2018 року № 1-пс/2018 (далі – Регламент).
81. Згідно з ч. 1 параграфу 76 Регламенту акти Суду за результатами конституційного провадження офіційно оприлюднюються не пізніше наступного робочого дня після їх ухвалення.
82. Таким чином, за загальним правилом (якщо рішенням Конституційного Суду України не передбачено інше) «попередня» норма (яка є предметом перевірки на конституційність) діє до 24 години дня набрання чинності відповідним рішенням Конституційного Суду України, а «нова» норма (що змінює законодавче врегулювання за наслідками цього рішення КСУ і може передбачати як нові права, так і нові обов`язки та обмеження для суб`єкта приватного права) розпочинає діяти з 0 годин наступного дня за днем опублікування відповідного рішення. Такий підхід відповідає принципам правової визначеності та справедливості, а також положенням ч. 1 ст. 19 Конституції України, згідно з якою правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
83. Вказане повною мірою узгоджується також і з положеннями ст. 58 Закону № 3354, відповідно до яких пряма дія нормативно-правового акта у часі означає, що його норми поширюються на суспільні відносини, що виникли після набрання ним чинності. Норми нормативно-правового акта поширюються на суспільні відносини, що виникли до дня набрання ним чинності та продовжують існувати на день набрання ним чинності, з дня набрання чинності цим нормативно-правовим актом.
84. Таким чином колегія суддів доходить висновку про те, що в Україні презюмується конституційність та обов`язковість виконання для всіх, у тому числі і для судів, усіх без винятку законів, що прийняті Верховною Радою України та підписані Президентом України, і це повною мірою відповідає принципам розподілу державної влади.
Визнана Конституційним Судом України неконституційною норма закону втрачає чинність з дня ухвалення відповідного рішення або пізніше (про що зазначається у рішенні Конституційного Суду України), зберігаючи при цьому свою дію до 24 години дня набрання чинності відповідним рішенням Конституційного Суду України, а «нова» норма» (яка змінює законодавче врегулювання за наслідками відповідного рішення КСУ) розпочинає діяти з 0 годин наступного дня, що повною мірою узгоджується з порядком оприлюднення рішень КСУ, який передбаченим Регламентом.
Вказане свідчить про те, що рішення Конституційного Суду України мають лише пряму (перспективну) дію в часі (змінюючи замість законодавця закон (законодавче регулювання)) і поширюються на суспільні відносини, що виникли після набрання ним чинності, гарантуючи, при цьому, конституційний принцип розподілу державної влади, а також стабільність суспільно-управлінських відносин в Україні. При цьому визначені темпоральні межі чинності положень нормативно-правового акта, що визнаний неконституційним, забезпечує неможливість настання непередбачуваних наслідків, зокрема, для правової та бюджетної системи, а також суб`єкта (позивач або відповідач), на користь якого винесено судове рішення.
85. Отже правова позиція КСУ щодо неконституційності приписів ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, та першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення КСУ відповідного рішення, тобто з 21 березня 2024 року.
[…]
88. Водночас, враховуючи висновки КСУ, викладені у рішенні № 2-р(II)/2024, Суд наголошує, що з 21 березня 2024 року правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні.
[…]».
Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 580/11667/23.
Отже, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України 20 березня 2024 року Рішення № 2-р(ІІ)/2024, яким припис ст. 2 Закону № 3668, що поширює свою дію на Закон № 796 та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), з 21 березня 2024 року у пенсійного органу відсутні підстави для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Дійсно, в результаті перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22) обмеження пенсії максимальним розміром не застосовувалось.
Поряд із цим суд враховує, що внаслідок цього перерахунку загальний розмір пенсії (з надбавками) склав 18 134,77 грн, що не перевищувало максимального розміру пенсії.
Водночас, як свідчить рішення про перерахунок пенсії № 914250142928 (дата-час розрахунку: 17 травня 2025 року 10:33), при обчисленні пенсії позивача із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796, основний розмір пенсії від середнього заробітку становив 25 602,72 грн, розмір пенсії з надбавками – 26 484,00 грн, що перевищувало максимальний розмір пенсії, внаслідок чого ГУ ПФУ в Донецькій області обмежувало виплату максимальним розміром – 23 610,00 грн, (незважаючи на те, що з 21 березня 2024 року у пенсійного органу не було правових підстав для цього).
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення є покладання на ГУ ПФУ в Донецькій області обов`язку здійснити ОСОБА_1 з 01 вересня 2025 року перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону № 796 (у розмірі 70% заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках), без обмеження максимальним розміром, та виплатити перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.
Застосований спосіб захисту передбачає нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром без вказівки на конкретну норму права, якою таке обмеження може передбачатися, позаяк спеціальний закон – Закон № 796 не передбачає можливості обмеження максимальним розміром пенсій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відтак, немає необхідності уточнювати, що при перерахунку і виплаті пенсії на виконання рішення суду у цій справі ГУ ПФУ в Донецькій області не повинно застосовувати норми ст. 2 Закону № 3668 і ст. 67 Закону № 796, визнані неконституційними.
У цій справі позивач не оскаржує правомірність обмеження пенсії максимальним розміром в період з 21 березня 2024 року по 31 серпня 2025 року, а тому відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд її розглядає в межах заявлених позовних вимог.
В світлі обставин цієї справи покладання на пенсійний орган обов`язку здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимальним розміром обумовлено необхідністю застосування ефективного способу захисту порушеного права, який би не призводив до виникнення нових спорів між сторонами. Тож в цьому контексті не йдеться про «відсутність спору», на що вказує відповідач.
Суд відхиляє заперечення відповідача, які гуртуються на нормах ст. 63 Закону № 796, ст. 72, 73 Закону № 1058, ч. 1 та 2 ст. 23 БК і Порядку № 821, оскільки відсутність необхідного бюджетного фінансування не може слугувати підставою для відмови людині у захисті її соціальних прав.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Щодо строку звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Позивач звернувся до суду з цим позовом 27 грудня 2025 року, тобто з додержанням шестимісячного строку з дня, коли дізнався (повинен був дізнатися) про порушення своїх прав, тобто отримавши пенсію, перераховану з 01 вересня 2025 року.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звільнений від сплати судового збору в силу положень п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи – на підставі положень п. 9 ч. 1 ст. 5 цього Закону.
Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані, а тому судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії від 19 серпня 2025 року № 914250142928 (дата-час розрахунку: 16 серпня 2025 року 09:22).
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 01 вересня 2025 року перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у розмірі 70% заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках), без обмеження максимальним розміром, та виплатити перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
6. Повне судове рішення складено 05 травня 2026 року. 

Суддя Т.О. Кравченко