ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"09" червня 2026 р. Cправа № 902/473/26  

за позовом: Приватного підприємства "Енерготрансзахід" (вул. Шевченка Т., буд. 60, корпус 8, м. Львів, Львівська обл., 79039) 
до: Комунального підприємства "Томашпільводоканал" Томашпільської селищної ради (вул. Захисників України, буд. 40, смт. Томашпіль, Тульчинський р-н., Вінницька обл., 24200) 
про стягнення 1 260 879,55 грн 

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.
Секретар судового засідання Надтока Т.О.
за участю представників:
позивача: Верходай О.В.
відповідача: не з`явився 
В С Т А Н О В И В :

10.04.2026 до Господарського суду Вінницької області звернулось Приватне підприємство "Енерготрансзахід" з позовом до Комунального підприємства "Томашпільводоканал" Томашпільської селищної ради про стягнення 1 260 879,55 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.04.2026 справу передано для розгляду судді Яремчуку Ю.О.
Ухвалою суду від 14.04.2026 відкрито провадження у справі № 902/473/26. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 07.05.2026.
На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 14.04.2026. 
За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 07.05.2026 повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 09.06.2026.
На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача.
Представник відповідача не з`явився, при цьому, судом взято до уваги заяву останнього (вх. № канц. 01-30/5794/26 від 05.06.2026) про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Представник позивача позов підтримав в повному обсязі. 
09.06.2026 в судовому засіданні в порядку ст. 240 ГК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору № 683/01/26 від 02.01.2026 про постачання електричної енергії споживачу та Додаткових угод № 01/2026 від 31.01.2026 та № 02/2026 від 28.02.2026, у зв`язку з чим заборгованість становить 1 260 879,55 грн. 
Відповідач проти позову заперечує, позиція останнього викладена у відзиві на позовну заяву, де доводи зводяться до наступного: позивач стверджує про зміну ціни, посилаючись на проекти Додаткових угод № 01/2026 від 31.01.2026 та № 02/2026 від 28.02.2026, при цьому відповідач зазначає, що жодна з вказаних додаткових угод не була ним підписана. Поряд з цим, зазначає, що будь-якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі". Позивач у свої зверненнях та проектах додаткових угод №1 та №2 ініціював збільшення ціни на електричну енергію в січні 2026 на 21,81% від ціни початкового договору та в лютому 2026 на 46,03% від ціни початкового договору, тому навіть за умови спроби сторін змінити ціну, вони обмежені вимогами Закону України «Про публічні закупівлі». Зокрема вказує, що посилання позивача на постанову ВС у справі №914/619/24 від 12.02.2025 не є обґрунтованими, позаяк у вказаній постанові Верховним Судом не зроблено висновку про можливість збільшення ціни договору більше, ніж на 10% а лише констатують обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиту електричну енергію. Представник відповідача вказує, що останній підтверджує факт споживання електричної енергії у січні-лютому 2026, а оскільки додаткові угоди про зміну ціни не були підписані, розрахунок має здійснюватися за ціною, визначеною у Договорі № 683/01/26 від 02.01.2026.
У відповіді на відзив позивачем повністю підтримано позицію викладену у відзиві на позовну заяву.
Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне: між Приватним підприємством «Енерготрансзахід», що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.11.2018 № 1539, та КП «Томашпільводоканал» Томашпільської селищної ради було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 683/01/26 від 02.01.2026.
Відповідно до п.1.2. Договору - умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312.
Згідно п. 2.1. цього Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (поставленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно з національним класифікатором України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» для Товару, як предмета закупівлі за державні кошти, установлений код 09310000-5 - Електрична енергія.
Прогнозований обсяг закупівлі Товару за цим Договором визначено у Додатку 2 до цього Договору. Зменшення обсягів здійснюється шляхом укладання додаткової угоди про внесення змін до цього Договору за результатами переговорів Сторін (п.п. 2.2., 2.3. договору).
Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є Додатком 1 до Договору.
Строк (термін) поставки товару: до 31.12.2026 (включно).
Місце поставки (об`єкти): зазначені в заяві-приєднанні, яка є Додатком 1 до Договору.
Точка продажу електричної енергії на межі балансової належності Споживача.
Постачальник не має право вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, крім передбаченої умовами Договору (п.п. 3.1. - 3.5. Договору).
Розрахунок ціни проводиться згідно умов вказаного договору.
Пунктом 4.1 Додатку 4 до Договору передбачено, що «Зміна ціни за 1 кВт год електричної енергії (Цф) регламентується щомісячно шляхом укладання додаткової угоди», з урахуванням пункту 1 цього Додатка та підпункту 7 пункту 19 Особливостей.
Між сторонами Договору було підписано ряд додаткових угод, зокрема, відповідно до Додатку 4 здійснюється Порядок розрахунку та зміни ціни постачання електричної енергії.
У п. 1 Додатку 4 до Договору про постачання електричної енергії споживачу зазначено:
Фактична ціна за 1 кВт/год електричної енергії (Цф) розраховується за підсумками кожного розрахункового періоду (місяця) за такою формулою:
Цф = (Цсз + Тосп + Впост) х 1,2, де: 1,2 - урахування ПДВ (у разі, якщо Постачальник не є платником ПДВ, у формулі замість 1,2 зазначається 1); Цсз — середньозважена ціна електричної енергії (в грн за 1 кВт/год, без ПДВ) за результатами торгів на ринку електричної енергії «на добу наперед» за відповідний повний календарний місяць, за який здійснюється розрахунок, оприлюднена на офіційному вебсайті «Оператора ринку» (https://www.oree.com.ua); ПДВ – 20%; Впост — розмір надбавки / знижки Постачальника за одиницю електричної енергії (не змінюється протягом строку дії Договору), грн без ПДВ. 
Ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить грн а саме: Цсз = грн за 1 кВт*год без ПДВ; Тосп = 0,71368 грн за 1 кВт*год без ПДВ; Впост = 0,00568 грн за 1 кВт*год без ПДВ; ПДВ – 20 %.
Також, у п. 4 Додатку 4 до Договору передбачено:
4. Зміна ціни за 1 кВт/год електричної енергії.
4.1. Зміна ціни за 1 кВт/год електричної енергії відбувається щомісячно шляхом укладання додаткової угоди, з урахуванням пункту 1 цього Додатка та підпункту 7 пункту 19 Особливостей. У такому разі Постачальник зобов`язаний письмово звернутися до Споживача щодо зміни ціни за 1 кВт/год електричної енергії.
Фактична ціна за 1 кВт*год електричної енергії за кожен розрахунковий період визначається не пізніше останнього календарного дня кожного розрахункового періоду. Підписання додаткової угоди про визначення ціни за 1 кВт*год електричної енергії у такому розрахунковому періоді здійснюється не пізніше 10-ти календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.
Згідно п. 13.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2026, а в частині фінансових зобов`язань – до повного їх виконання сторонами. Водночас судом встановлено, що додатковою угодою від 17.02.2026 Договір № 683/01/26 від 02.01.2026 розірвано з 03.03.2026.
Згідно п.п. 1 п. 6.2. Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами Договору.
На виконання умов вищевказаного договору Приватним підприємством «Енерготрансзахід» було скеровано КП Томашпільводоканал Додаткову угоду щодо формування ціни за січень 2026, Акт №236 прийому-передачі електроенергії та рахунок-фактуру №275 за період постачання 01.01.2026-31.01.2026 в розмірі 731 413,28 грн (з ПДВ), поряд з цим судом встановлено, що вказані документи були направлені шляхом електронного листування, а саме: (у сервісі обміну електронними документами «Вчасно», що відповідає п. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України та на електронну пошту підприємства, вказану в Договорі).
Так, додатком 4 до договору про постачання електричної енергії споживачу передбачено, що фактична ціна за 1 кВт/год електричної енергії (Цф) у розрахунковому періоді січень 2026 розраховується за такою формулою:
Цф = (Цсз + Тосп + Впост) х 1,2, де: 1,2 - урахування ПДВ (у разі, якщо Постачальник не є платником ПДВ, у формулі замість 1,2 зазначається 1); Цсз — середньозважена ціна електричної енергії (в грн за 1 кВт/год, без ПДВ) за результатами торгів на ринку електричної енергії «на добу наперед» за відповідний повний календарний місяць, за який здійснюється розрахунок січень 2026, оприлюднена на офіційному вебсайті «Оператора ринку» (https://www.oree.com.ua 8,38108); Тосп-ціна (тариф) послуг оператора системи передачі, яка встановлена Регулятором,яка діє для відповідного розрахункового періоду за 1 кВт/год без ПДВ; 0,71368 /згідно Постанови НКРЕКП №2009 від 05.12.2025.
Впост — розмір надбавки / знижки Постачальника за одиницю електричної енергії (не змінюється протягом строку дії Договору), грн без ПДВ. 0,00568%. 
Ціна за 1 кВт год електричної енергії становить 10,920528, а саме: Цсз = 8,38108 грн за 1 кВт*год без ПДВ; Тосп = 0,71368 грн за 1 кВт*год без ПДВ; Впост = 0,00568 грн за 1 кВт*год без ПДВ; ПДВ – 20 %.
Позивачем стверджується, що згідно даних, розміщених на офіційному сайті АТ «Оператора ринку» по ОЕС України (Об`єднана енергетична система України) середньозважена ціна за січень 2026 склала 8,38108 грн/кВт*год (без ОСП і ПДВ), про що долучено скріншот з вебсайту АТ «Оператор Ринку» (https://www.oree.com.ua), які містяться в матеріалах справи.
Отже, ціна за 1 кВт*год електричної енергії за січень 2026 становила 9,1004400 кВт*год без ПДВ (10,920528 кВт*год з ПДВ).
Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов вищевказаного договору Приватним підприємством «Енерготрансзахід» було скеровано КП Томашпільводоканал Додаткову угоду щодо формування ціни за лютий 2026, Акт №498 прийому- передачі електроенергії та рахунок-фактуру №563 за період постачання 01.02.202-28.02.2026 в розмірі 491 056,07 грн (з ПДВ) (у сервісі обміну електронними документами «Вчасно», що відповідає п. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України та на електронну пошту підприємства вказану в Договорі).
Фактична ціна за 1 кВт/год електричної енергії (Цф) у розрахунковому періоді лютий 2026 року розраховується за такою формулою: Цф = (Цсз + Тосп + Впост) х 1,2, де: 1,2 — урахування ПДВ (у разі, якщо Постачальник не є платником ПДВ, у формулі замість 1,2 зазначається 1); Цсз - середньозважена ціна електричної енергії (в грн за 1 кВт/год, без ПДВ) за результатами торгів на ринку електричної енергії «на добу наперед» за відповідний повний календарний місяць, за який здійснюється розрахунок лютий 2026 року, оприлюднена на офіційному вебсайті «Оператора ринку» (https://www.oree.com.ua 10,04828); Впост - розмір надбавки / знижки Постачальника за одиницю електричної енергії (не змінюється протягом строку дії Договору), грн без ПДВ. 0,00568; 
Ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 12,921168, а саме: Цсз = 10,04828 грн за 1 кВт*год без ПДВ; Тосп = 0,71368 грн за 1 кВт*год без ПДВ; Впост = 0,00568 грн за 1 кВт*год без ПДВ; ПДВ – 20 %.
Позивачем вказується, що згідно даних, розміщених на офіційному сайті АТ «Оператора ринку» по ОЕС України (Об`єднана енергетична система України) середньозважена ціна за лютий 2026 року склала 10,04828 грн/кВт*год (без ОСП і ПДВ),що підтверджується скріншотом з вебсайту АТ «Оператор Ринку» (https://www.oree.com.ua) Отже, ціна за 1 кВт*год електричної енергії за лютий 2026р. становила 10,76764 кВт*год без ПДВ (12,921168 кВт*год з ПДВ).
Так, позивачем стверджується, що обсяг спожитої боржником електроенергії за період з 01.01.2026 - 31.01.2026 становить 66 976 кВт/год., а за період 01.02.2026 – 28.02.2026 становить 38 004 кВт/год, що підтверджується Інформацією АТ «Вінницяобленерго», щодо обсягу електричної енергії по споживачу КП «Томашпільводоканал» Томашпільської селищної ради.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 ЦК України.
Приписами ч. 1 ст. 665 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.
Нормами ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
За приписами ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З 19.10.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, замовники, що зобов`язані здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до Закону, проводять закупівлі відповідно до Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (із змінами) (далі постанова №1178, Особливості), яка прийнята Урядом на виконання вимог Закону.
Відповідно до частин 5 та 6 статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії" ціна купівлі - продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку за принципом граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, а на внутрішньодобовому ринку - за принципом ціноутворення "по заявленій (пропонованій) ціні" відповідно до правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. Ціна на ринку" на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку є вільними (ринковими) цінами.
За результатами торгів відповідно до правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку оприлюднюються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергіїдля кожного розрахункового періоду та інші показники.
Відповідно до Закону та Правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, Оператор ринку, за результатами торгів електричною енергією на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, оприлюднює на власному веб-сайті інформацію щодо ціни та обсягів купівлі-продажу електричної енергії для кожного розрахункового періоду та інші показники, які можуть бути використані як індикатори для визначення ціни товару на ринку електричної енергії.
Оскільки, ціна РДН за даними Оператора ринку є складовою формули визначення вартості електроенергії, а в нормативно правових актах, що регулюють порядок публічних закупівель на період воєнного стану, ціна на РДН визначена як орієнтир для ціноутворення на українському ринку електричної енергії, підтвердженням зміни ціни на РДН є дані з сайту Оператора ринку.
Тобто, враховуючи, що договір про закупівлю електричної енергії передбачає розрахунок вартості спожитої електричної енергії саме за формулою, а не за фіксованим тарифом, пп. 2 п. 19 Особливостей в договорі не застосовується.
Судова практика щодо підвищення зміни ціни в договорах на постачання електроенергії, сформована з приводу застосування п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що не відноситься до даної справи, оскільки на період воєнного стану здійснення публічних закупівель врегульовано Особливостями.
Відтак доводи відповідача щодо ненадання позивачем документального підтвердження коливання середньозваженої ціни електричної енергії спростовується викладеним вище.
Відтак, якщо умови договору про закупівлю вже передбачають погоджений сторонами порядок перегляду ціни, встановлюють індикатор (ціна на РДН), зміна якого враховується при перегляді ціни, або показник затвердженого тарифу, який застосовується в договорі про закупівлю та може переглядатись Регулятором, фактично відсутній предмет додаткового інформування про майбутню зміну ціни оскільки всі деталі такої зміни погоджені сторонами у Договорі.
Тобто, згідно умов Договору, ціна електроенергії визначається щомісяця (розрахунковий період) після завершення розрахункового періоду та змінюється відповідно до зміни середньозваженої ціни на ринку на добу наперед, у відповідний розрахунковий період.
Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що основними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Цей принцип є своєрідною межею здійснення учасниками цивільних правовідносин своїх прав і виконання обов`язків, яка відділяє дозволену поведінку від недозволеної, справедливі, добросовісні розумні дії від вчинків, які не відповідають цим критеріям.
Зобов`язання відповідача щодо оплати спожитої електричної енергії на суму 1 222 469,35 грн є невиконаними, доводи позивач не спростовані, заборгованість не сплачена, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині основної заборгованості підлягають задоволенню.
Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 34 918,37 грн пені та 3 491,84 грн 3 % річних.
У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
У відповідності до п.п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену Договором та законодавством України.
Наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі 34 918,37 грн.
Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування ст.625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно з якими.
При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Постанова КМУ №1078) та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст.625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).
Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми, суд дійшов висновку про правомірність вимог в частині стягнення 3% річних.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі Руїс Торіха проти Іспанії).
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову.
Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 15 130,55 грн, відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Комунального підприємства "Томашпільводоканал" Томашпільської селищної ради (вул. Захисників України, буд. 40, смт. Томашпіль, Тульчинський р-н., Вінницька обл., 24200, код ЄДРПОУ 40689059) на користь Приватного підприємства "Енерготрансзахід" (вул. Шевченка Т., буд. 60, корпус 8, м. Львів, Львіська обл., 79039, код ЄДРПОУ 39634860) 1 222 469,35 грн основного боргу, 34 918,37 грн пені та 3 491,84 грн 3 % річних та 15 130,55 грн витрат зі сплати судового збору.
3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.
4. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
6. Примірник копії рішення надіслати до Електронних кабінетів ЄСІТС.
Повне рішення складено 19 червня 2026 р.

Суддя Яремчук Ю.О.  

віддрук. прим.:
1 - до справи