ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1039/26
07 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить: 
визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 16.01.2026 №192550011698 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), за винятком підтвердженого страхового стажу;
зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити і виплачувати з 08.01.2026 ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 30.12.1991 по 17.07.2009 на посаді газорізальника 3 розряду згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.07.1988.
Позов обґрунтовано тим, що 08.01.2026 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 16.01.2026 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з причини відсутності загального та пільгового стажу, не проведення атестації робочого місця.
Представник позивача не погоджується з таким рішенням відповідача та зазначає, що ним безпідставно не взято до уваги трудову книжку, якою спірні періоди підтверджуються належними записами про трудову діяльність на посаді газорізальника зі шкідливими умовами праці. В разі непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства, такі обставини не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Вважає, що позивач надав достатні та належні документи для призначення пільгової пенсії, а відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Одночасно цією ухвалою суду залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області).
09.03.2026 від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача проти позову заперечує. Зазначає, що страховий стаж позивача становить 23 роки 04 місяці 28 днів, пільговий стаж відсутній. 
Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, зокрема, наявність професії чи посади в Списку №2, підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць (при наявності пільгового стажу після 21.08.1992), а також підтвердження первинними документами зайнятості повного робочого дня на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.
Вважає, що до страхового стажу підставно не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 14.07.1988, оскільки запис про зміну дати народження внесено з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, а саме не зазначено на підставі якого документу внесено запис. Пільговий стаж не визначено, оскільки не надано документи, передбачені підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, з змінами і доповненнями (далі - Порядок №22-1). 
З огляду на те, що не надано документи, передбачені підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1, відсутній необхідний страховий стаж 30 років та пільговий стаж 12 років 06 місяців, ГУ ПФУ в Одеській області правомірно винесено рішення від 16.01.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.26-30).
18.03.2026 від ГУ ПФУ в Тернопільській області надійшли пояснення, у якому представник третьої особи не погоджується з позовними вимогами. Вказує, що для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Одеській області. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 14.07.1988, оскільки запис про зміну дати народження внесено з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, а саме не зазначено на підставі якого документу внесено запис. Пільговий стаж не визначено, оскільки не надано документи, передбачені підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1. Враховуючи те, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний пільговий стаж, правові підстави для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відсутні. У задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.36-38).
Додатково на виконання вимог ухвали відповідачем надано суду копію відмовної електронної пенсійної справи позивача (а.с.43-76).
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.01.2026 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, подавши документи згідно з переліком, зазначеним у розписці-повідомленні (а.с.63-65).
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Одеській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 16.01.2026 №192550011698 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку з тим, що не надано документи, передбачені підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1, відсутній необхідний страховий стаж 30 років та пільговий стаж 12 років 06 місяців.
Вказано, що страховий стаж особи становить 23 роки 04 місяці 28 днів, пільговий стаж відсутній. 
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 14.07.1988, оскільки запис про зміну дати народження внесено з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, а саме не зазначено на підставі якого документу внесено запис. Пільговий стаж не визначено, оскільки не надано документи, передбачені підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 (а.с.44-45). 
Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вік позивача станом на день подання заяви про призначення пенсії становив 55 років, відтак він досяг необхідного віку для призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.
Вказана правова норма пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, крім віку, передбачає наявність страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Для підтвердження страхового стажу позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_2 , дата заповнення 14.07.1988, яка містить такі записи щодо спірного періоду в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільвтормет»:
запис №6, 30.12.1991, присвоєна кваліфікація газорізальника 3 розряду, переведений по даній професії, підстава: наказ №94-к від 30.12.1991,
запис №7, 01.08.1995, Тернопільське обласне підприємство «Вторчермет» реорганізоване в Відкрите акціонерне товариство «Тернопільвтормет», підстава: наказ №87 від 01.08.1995,
запис №8, 17.07.2009, звільнений з роботи за власним бажанням, підстава: наказ №60к/1 від 17.07.2009.
Кожен з записів засвідчений підписом уповноваженої особи з проставленням відтиску печатки підприємств, вказані документи, на підставі яких внесено відповідні записи (а.с.66-77). 
Як видно зі змісту оскаржуваного рішення, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 14.07.1988, оскільки запис про зміну дати народження внесено з порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, а саме не зазначено на підставі якого документу внесено запис.
Порядок ведення трудових книжок на момент внесення запису про зміну дати народження до трудової книжки позивача (1990 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 глави 2 Інструкції №162).
Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції №162).
Відповідно до пункту 2.12 Інструкції №162 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішньому боці обкладинки і засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. В такому ж порядку при необхідності вносяться зміни щодо освіти, професії, спеціальності.
Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція № 58).
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 “Про трудові книжки працівників” установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.
З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 14.07.1988, вбачається, що дійсно не зазначено на підставі якого документу внесено запис про зміну дати народження позивача. При цьому таке виправлення засвідчене відповідно до пункту 2.12 Інструкції №162.
Суд зауважує, що виправлення дати народження у трудовій книжці особи не може бути перешкодою у зарахуванні періодів трудової діяльності, вказаних у цій трудовій книжці. Відповідач надто формально підходить до питання зарахування страхового стажу та не враховує, що основною умовою для зарахування трудового стажу до 01.01.2004 є належне підтвердження трудових правовідносин записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637.
Таким чином, аргументи відповідача про наявність недоліків у заповненні трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 14.07.1988, як підставу для незарахування згідно із записами цієї трудової книжки до страхового стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності чи інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії, на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV (до 01.01.2004), суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
Відтак до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період роботи з 30.12.1991 по 17.07.2009 в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільвтормет». При цьому з розрахунку стажу ОСОБА_1 (а.с.46) видно, що цей період перетинається з періодами, які вже зараховані відповідачем самостійно з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.09.2008, з 01.12.2008 по 17.07.2009, а тому період роботи з 30.12.1991 по 17.07.2009 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача з урахуванням зарахованих періодів (на підставі інших відомостей, ніж з трудової книжки). 
Також відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача період з 30.12.1991 по 17.07.2009, оскільки не надано документи, передбачені підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1, а саме документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року). 
Суд звертає увагу, що дійсно нормами пункту 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Поряд з цим такий порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.
Судом досліджено копію трудової книжки позивача та встановлено, що його трудова книжка серії НОМЕР_2 від 14.07.1988 містить відомості, що підтверджують пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 у період з 30.12.1991 по 17.07.2009 в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільвтормет» на посаді газорізальника, про що зазначено вище і таких відомостей достатньо для зарахування спірного періоду до пільгового стажу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.01.2023 у справі №392/1357/17(2-а/392/109/17), вказуючи, що відсутність уточнюючих довідок не може бути безумовною підставою для відмови зарахувати спірні періоди до пільгового стажу.
У цій справі, в трудовій книжці позивача чітко зазначено період роботи, її характер, що, в свою чергу, виключає необхідність подання довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.
Даючи відповідь на питання, чи професія газорізальник передбачена у Списках № 2, суд враховує таке.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
У період роботи позивача посада (професія) «газорізальник» була передбачена розділом XXXIІI “Загальні професії” Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Списку № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.
Отож посада (професія) «газорізальник» на час роботи позивача з 30.12.1991 по 17.07.2009 в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільвтормет» була віднесена до Списку № 2.
Також варто зазначити, що навіть за відсутності атестації робочого місця особа може претендувати на пільгову пенсії, якщо працювала за професією віднесеною до Списків №1 чи №2.
До такого переконання суд приходить з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту “б” статті 13 Закону №1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що незарахування періоду роботи позивача з 30.12.1991 по 17.07.2009 в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільвтормет» на посаді газорізальника до пільгового стажу свідчить про протиправність оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 16.01.2026 №192550011698, відтак таке рішення підлягає скасуванню, а спірний період підлягає до зарахування при обчисленні пільгового стажу позивача при визначенні права на призначення пенсії за віком. Окрім того, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, керуючись статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 не лише пільговий стаж, а й незарахований загальний страховий стаж.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону №1058-IV, то суд зазначає таке.
Як слідує з оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 16.01.2026, загальний страховий стаж позивача становить 23 роки 04 місяці 28 днів, пільговий стаж відсутній, у зв`язку з недостатністю якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. За результатами розгляду цієї справи зарахуванню до пільгового страхового стажу підлягає спірний період роботи позивача з 30.12.1991 по 17.07.2009 на посаді газорізальника.
Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 30 років та пільгового стажу не менше 12 років 6 місяців, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового та пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15, яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.
Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України після зарахування спірного періоду до страхового та пільгового стажу повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08.01.2026.
При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, територіальне управління Пенсійного фонду України порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію. Окрім того, до повноважень відповідача належить лише призначення пенсії, а її виплати здійснюється відповідним територіальним органом за місцем проживання пенсіонера.
Питання про призначення пенсії позивачу має вирішувати ГУ ПФУ в Одеській області, яке визначене за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача від 11.07.2024. Такий відповідач приймав оскаржуване рішення, а тому й повинен у подальшому вчинити дії пов`язані з призначенням пенсії позивачу, що узгоджується з положеннями Порядку №22-1.
Стосовно дати, з якої слід буде призначити пенсію у разі наявності необхідного стажу, то за змістом пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.
У спірних правовідносинах позивач набуде право на пенсію з дати звернення, тобто з 08.01.2026, оскільки звернувся пізніше трьох місяців від дати досягнення пенсійного віку (11.08.2025).
З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України, якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, та повноважень суду при прийнятті рішення, передбачених статтею 245 КАС України, наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.01.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058-IV, зарахувавши до страхового (з урахуванням зарахованих періодів) та пільгового стажу період роботи з 30.12.1991 по 17.07.2009 в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільвтормет» на посаді газорізальника, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Одеській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ в Одеській області підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 665,60 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 24.02.2026 (а.с.19). 
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 258, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вулиця Канатна, 83, місто Одеса, Одеська область, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.01.2026 №192550011698 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши період роботи з 30.12.1991 по 17.07.2009 в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільвтормет» на посаді газорізальника до страхового стажу (з урахуванням зарахованих періодів) та до пільгового стажу, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять грн 60 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 07 травня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.