ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 р. 	Справа № 520/30641/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 (ухвалене суддею Кухар М.Д.) в справі № 520/30641/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 сум заробітної плати при розрахунку пенсії за період з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року, згідно довідок № 1424 від 11.06.2020 та № 3795 від 23.12.2019, що видані Виробничим підрозділом Локомотивне депо Коростень Регіональної філії “Південно-Західна залізниця” АТ “Укрзалізниця”; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення у 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роках індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки., у розмірі 7763 грн. 17 коп., з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням сум заробітної плати для обчислення його пенсії за період з 01.01.1991 по 31.12.1995 та з 01.01.1996 по 30.06.2000, згідно довідок про заробітну плату № 1424 від 11.06.2020 та № 3795 від 23.12.2019, що видані Виробничим підрозділом Локомотивне депо Коростень Регіональної філії “Південно-Західна залізниця” АТ “Укрзалізниця”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, у розмірі 7763 грн. 17 коп., з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 у розмірі 1,11*1,14, з 01.03.2023 у розмірі 1,11*1,14*1,197, з 01.03.2024 у розмірі 1,11*1,14*1,197*1,0796 та з 01.03.2025 у розмірі 1,11*1,14*1,197*1,0796*1,115; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ОСОБА_1 , сплачений судовий збір.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 залишено без задоволення. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 та ухвалити рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.08.2020 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
30.09.2025 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням Зс - середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року такого призначення 2017, 2018, 2019 роки - 7763,17 грн з 21.08.2020, а також провести щорічну індексацію пенсії позивача, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №№ 127, 118, 168, 185, 209 та Порядку № 124, з урахуванням ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії з послідовним застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 відповідно.
За результатом розгляду вищезазначеної заяви, листом ГУ ПФУ в Харківській області від 07.10.2025 № 2000-0202-8/153311, позивачу відмовлено в перерахунку його пенсії, оскільки для обчислення пенсії позивача враховується показник середньої заробітної плати в Україні у розмірі 7763,17 грн, який є більшим ніж той, що визначений Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124.
Крім того, 30.09.2025 представником позивача направлений адвокатський запит щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням сум заробітної плати для обчислення його пенсії за період з 01.01.1991 по 31.12.1995 та з 01.01.1996 по 30.06.2000, згідно довідок про заробітну плату № 1424 від 11.06.2020 та № 3795 від 23.12.2019, що надані виробничим підрозділом локомотивне депо Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця».
За результатом розгляду вищезазначеної заяви, листом ГУ ПФУ в Харківській області від 06.10.2025 № 2000-0202-8/152747, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням вищевказаних довідок, оскільки вони не підтверджені первинними документами. Крім того, зазначено, що провести перевірку відповідності змісту довідок про заробітну плату № 1424 від 11.06.2020 та № 3795 від 23.12.2019 первинними документами неможливо, оскільки в результаті прямого влучання авіаційного снаряду знищено особові карточки обліку заробітної плати з 1984 року по 2022 рік та всі первинні бухгалтерські документи за період 01.01.2016 - 03.03.2022.
Позивач не погодився з вищезазначеною відмовою відповідача та звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 24.02.2025 № 204850006713, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням вищевказаних довідок (оскільки вони не підтверджені первинними документами), є чинним та не скасовано, у зв`язку з чим вимоги позивача в частині вимог про визнання дій відповідача не правомірними, є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в спірних правовідносинах відсутні протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області. Вимогу позивача про проведення індексації пенсії ОСОБА_1 суд визнав передчасною та такою, що заявлена на майбутнє, у зв`язку з чим в цій частині позову суд відмовлено.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV» (в подальшому - Закон № 1058-IV), для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (в подальшому - Порядок № 124).
Згідно з п. п. 1, 2 Порядку № 124, визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до п. 5 Порядку № 124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абз. 1, 2 цього пункту, з урахуванням абз. 1, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 28, абз. 2 п. 4-1 розд. XV Прикінцеві положення Закону, п. 4 розд. II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 “Деякі питання пенсійного забезпечення громадян”, щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Отже, відповідно до п. 5 Порядку № 124, у 2019 році при перерахунку пенсій застосовувався показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017.
Таким чином, положення Порядку № 124, не узгоджені з приписами ч. 2 ст. 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону); показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку).
Суд апеляційної інстанції вважає, що у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Таким чином, Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Тобто, положення пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а саме під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
З 01.03.2021 відбулась індексація пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", пунктом 1 якої установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019, № 19, ст. 663), проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
З 01.03.2022 відбулась індексація пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", пунктом 1 якої установлено, що з 01.03.2022 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
З 01.03.2023 відбулась індексація пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", пунктом 1 якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.
З 01.03.2024 відбулась індексація пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", пунктом 1 якої установлено, що з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Таким чином, індексація пенсій у 2021-2024 роках повинна проводитись, відповідно до постанови № 185, Порядку № 124 та з урахуванням ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, відповідно.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 25.03.2025 в справі 400/4957/24.
25.02.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (в подальшому - постанова № 209). Пунктом 1 постанови № 209 установлено, що з 01.03.2025 перерахунок пенсій, згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій, відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019, № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115. Пунктом 3 постанови № 209 установлено, що у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 і підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень; пенсії, перераховані, відповідно до цієї постанови, виплачуються з урахуванням положень статті 46 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” і постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” (Офіційний вісник України, 2025, № 9, ст. 769). Підпунктом 6 пункту 2 постанови № 209 установлено, що з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (в подальшому - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31.12.2024 включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення, зокрема для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,0345; для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023. Перерахунок пенсій відповідно до цього підпункту проводиться із збереженням щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022, № 18, ст. 968), пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023, № 26, ст. 1475) і підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024, № 24, ст. 1525), в межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом. 
Зазначені щомісячні доплати враховуються під час подальших перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. 
Враховуючи вищевикладене, пенсійний орган, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV без застосування коефіцієнту збільшення 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не відповідно до вимог чинного законодавства. 
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 в справі № 160/28752/23.
Судовим розглядом встановлено, що для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 та при її призначенні з 21.08.2020 відповідачем врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017-2019 роки, в розмірі 7763,17 грн., проте, відповідачем протиправно не здійснено перерахунок пенсії позивача без помноження на коефіцієнти збільшення в розмірі 1,11 з 01.03.2021, в розмірі 1,14 з 01.03.2022, в розмірі 1,197 з 01.03.2023, в розмірі 1,0796 з 01.03.2024 та в розмірі 1,115 з 01.03.2025, оскільки ГУ ПФУ вважає, що показник в розмірі 7763,17 грн. є більшим за розміри показників середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню, а саме: 5426,6 грн. (з 01.03.2021), 6186,32 грн. (з 01.03.2022), 7405,03 грн. (з 01.03.2023) та 7994,47 грн. (з 01.03.2024), тому позивачу автоматично визначено доплати до пенсії в розмірі 135 грн. у 2022 році та по 100 грн. у 2023-2024 роках.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що вимога ОСОБА_1 щодо проведення індексації його пенсії є передчасною та такою, що заявлена на майбутнє, оскільки позивач мав право на перерахунок пенсії, у зв`язку з щорічною індексацією, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 у 2021 році, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 у 2022 році, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 у 2023 році, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 у 2024 році, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 у 2025 році.
Щодо вимог про визнання протиправними дій відповідача стосовно відмови у зарахуванні сум заробітної плати за довідками та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на запит представника позивача адвоката, листом від 06.10.2025 № 2000-0202-8/152747 ГУ ПФУ в Харківській області позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням довідок, оскільки рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 24.02.2025 № 204850006713 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що довідки не підтверджені первинними документами. Також зазначено, що провести перевірку відповідності змісту довідок первинним документам неможливо, оскільки в результаті прямого влучання авіаційного снаряду знищено особові картки обліку заробітної плати з 1984 року по 2022 рік та всі первинні бухгалтерські документи за період 01.01.2016 – 03.03.2022. Водночас звернення позивача по суті не розглянуто, будь-якого рішення з цього приводу відповідачем не прийнято.
Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 встановлено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.
Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 17.02.2022 у справі № 560/1651/20, від 27.07.2022 у справі № 405/5220/17, від 09.09.2025 у справі № 280/578/19.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Водночас зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням сум заробітної плати для обчислення його пенсії за період з 01.01.1991 по 31.12.1995 та з 01.01.1996 по 30.06.2000, згідно довідок про заробітну плату № 1424 від 11.06.2020 та № 3795 від 23.12.2019, що видані Виробничим підрозділом Локомотивне депо Коростень Регіональної філії “Південно-Західна залізниця” АТ “Укрзалізниця”, суд першої інстанції не врахував, що будь-якого рішення з цього приводу відповідачем не приймалось, а тому належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача від 30.09.2025 (вх. 35138/8 від 01.10.2025), з урахуванням висновків суду.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із урахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 та ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення у 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роках індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки., у розмірі 7763 грн. 17 коп., з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, у розмірі 7763 грн. 17 коп., з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 у розмірі 1,11*1,14, з 01.03.2023 у розмірі 1,11*1,14*1,197, з 01.03.2024 у розмірі 1,11*1,14*1,197*1,0796 та з 01.03.2025 у розмірі 1,11*1,14*1,197*1,0796*1,115; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 сум заробітної плати при розрахунку пенсії за період з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року, згідно довідок № 1424 від 11.06.2020 та № 3795 від 23.12.2019, що видані Виробничим підрозділом Локомотивне депо Коростень Регіональної філії “Південно-Західна залізниця” АТ “Укрзалізниця”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 30.09.2025 (вх. 35138/8 від 01.10.2025), з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, а за подання апеляційної скарги в розмірі 8720,64 грн.
Водночас суд апеляційної інстанції вважає, що судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено у більшому розмірі, ніж передбачено законом, а тому надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 7267,20 грн підлягає поверненню в порядку, визначеному статтею 7 Закону України «Про судовий збір», за окремим клопотанням особи, яка його сплатила, у зв`язку з цим підстави для стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача відсутні.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 968,96 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1453,44 грн, а всього 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 в справі № 520/30641/25 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення у 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роках індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки., у розмірі 7763 грн. 17 коп., з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, у розмірі 7763 грн. 17 коп., з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 у розмірі 1,11*1,14, з 01.03.2023 у розмірі 1,11*1,14*1,197, з 01.03.2024 у розмірі 1,11*1,14*1,197*1,0796 та з 01.03.2025 у розмірі 1,11*1,14*1,197*1,0796*1,115.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 сум заробітної плати при розрахунку пенсії за період з січня 1991 року по грудень 1995 року та з січня 1996 року по червень 2000 року, згідно довідок № 1424 від 11.06.2020 та № 3795 від 23.12.2019, що видані Виробничим підрозділом Локомотивне депо Коростень Регіональної філії “Південно-Західна залізниця” АТ “Укрзалізниця”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 30.09.2025 (вх. 35138/8 від 01.10.2025), з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок та за подання апеляційної скарги в розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки, а всього 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич