ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.05.2026	Справа № 910/15043/21 (910/13386/25)	

За позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Багалія Дмитра, буд. 3) 
про стягнення 465 845,46 грн.

В межах справи № 910/15043/21
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" 
про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П. 

Представники сторін: 
Від позивача не з`явились
Від відповідача Гуртовий В.В. - представник 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/15043/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" на стадії процедури санації, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.04.2025. 
29.10.2025 до Господарського суду м. Києва звернулось Головне управління ДПС у Запорізькій області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягення податкового боргу в розмірі 465 845,46 грн.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.01.2026 прийнято позовну заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягення 465 845,46 грн. до розгляду в межах справи № 910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19.01.2026.
01.12.2026 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено позов Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягнення 465 845,46 грн. в межах справи № 910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" до судового розгляду по суті на 30.03.2026.
У судовому засіданні 30.03.2026 було оголошено перерву до 04.05.2026.
Судове засідання 04.05.2026 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Чеберяка П.П. у відпустці.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.05.2026 призначено розгляд справи на 20.05.2026.
У судовому засіданні 20.05.2026 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши докази, суд 
ВСТАНОВИВ:

Позивач мотивує звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача 465 845,46 грн. податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб, посилаючись на п. 287.3 ст. 287 ПК України, який виник на підставі самостійно поданих відповідачем: 
- податкової декларації з плати на землі (орендної плати) №9030687524 від 19.02.2021 (термін сплати 01.11.2021; 30.11.2021; 30.12.2021 та 31.01.2022) на суму 38 552,07 грн.; 
- податкової декларації з плати на землю (орендної плати) №9034927610 від 18.02.2022 (термін сплати 02.03.2022; 30.03.2022; 03.05.2022; 30.05.2022; 30.06.2022; 01.08.2022; 30.08.2022; 30.09.2022; 31.10.2022; 30.11.2022; 30.12.2022 та 30.01.2023) на суму 127 221,77 грн.; 
- податкової декларації з плати на землю (орендної плати) №9029008004 від 20.02.2023 (термін сплати 02.03.2023, 30.03.2023, 01.05.2023, 30.05.2023, 30.06.2023, 31.07.2023, 30.08.2023, 02.10.2023, 30.10.2023, 30.11.2023, 02.01.2024 та 30.01.2024) на суму 146 305,03 грн.; 
- податкової декларації з плати на землю (орендної плати) №9033951427 від 19.02.2024 (термін сплати 01.03.2024, 01.04.2024, 30.04.2024, 30.05.2024, 01.07.2024, 30.07.2024, 30.08.2024, 30.09.2024, 30.10.2024, 02.12.2024, 30.12.2024 та 30.01.2025) на суму 153 766,59 грн. 
Згідно відомостей, що містяться у податкових деклараціях з плати на землю, долучених позивачем до позовної заяви, податковий борг з орендної плати нараховано відносно земельної ділянки за кадастровим номером 2310100000:02:033:0086. 
Позивач в обґрунтування позовних вимог, посилається на п. 288.1 ст. 288 ПК України, де вказано, що підставою для нарахування орендної плати на земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. 
Відповідно до п.п. 288.1, 288.2, 288.3, 288.4 ст. 288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду; розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. 
Позивач також зазначає, що у зв`язку з несплатою податкового боргу на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення була надіслана податкова вимога форми «Ю» від 12.04.2021 № 21747-13/825, яка була вручена відповідачу 19.04.2021 однак, залишена без виконання.
Таким чином, у зв`язку з наявною заборгованістю позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 446 064,38 грн.
Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (ст.67 Конституції України). 
Відповідно до п.6.1 ст.6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Підпункт 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п. 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.
Згідно з п.15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1. ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.5. ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, вважається податковим боргом.
Тобто виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання протягом установленого строку.
Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Із системного аналізу приписів ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 14, 269 ПК України вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».
Так, статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно пп.14.1.72, 14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. 
За приписами п.п. 269.1.1, 269.1.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування. 
Натомість, згідно підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Отже, законодавцем визначено, що плата за землю може справлятися як у формі земельного податку, так і у формі орендної плати. При цьому, одночасне стягнення такої плати і як земельного податку і як орендної плати зазначеною нормою закону не передбачено. 
Варто зазначити, що спеціальними нормами земельного законодавства чітко розмежовано поняття «постійне землекористування» та «право оренди земельної ділянки». Так, згідно ч.1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Однак, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). 
Платниками орендної плати за землі державної та комунальної власності є суб`єкти господарювання, що уклали з відповідним органом місцевого самоврядування (сільською, селищною, міською радою) або органом виконавчої влади договір оренди земельної ділянки. 
Згідно відомостей, що відображені в Інформаційній довідці № 453729700 від 26.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка за кадастровим номером 2310100000:02:033:0086, дані про які відображені ТОВ «Комплекс Агромарс» в податкових деклараціях з плати за землю №9030687524 від 19.02.2021, №9034927610 від 18.02.2022, №9029008004 від 20.02.2023, №9033951427 від 19.02.2024, перебуває у власності Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ: 04053915. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо цієї земельної ділянки зареєстроване право оренди за ТОВ «Комплекс Агромарс» (договір оренди, серія та номер: 2762, виданий 18.10.2011, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Білоусов О.І.).
Таким чином, з огляду на наведене, відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як у орендаря є орендна плата (пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України), яка має сплачуватись на користь орендодавця - Запорізької міської ради. 
Наведене також підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.09.2023 у справі № 910/15043/21, винесеної за результатами розгляду касаційної скарги ТОВ «Комплекс Агромарс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2023, постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 (в частині визнання грошових вимог Головного управління ДПС в Одеській області до ТОВ «Комплекс Агромарс»), де суд відмовив у визнанні вимог податкового органу з огляду на таке: 
« 28. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою та справляння якого здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України. 
29. Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. 
30. Положеннями статті 288 ПК України унормовано, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства; платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
31. Верховний Суд у постанові від 05.07.2022 у справі № 908/1721/21 зазначив, що оскільки боржник не є власником земельної ділянки, а податковий орган не є стороною договору оренди, то у нього відсутні повноваження стягувати орендну плату за договором оренди, укладеного між боржником та міською радою. 
32. З матеріалів цієї справи вбачається, що вимоги податкового органу у сумі 406 308,98грн заявлені саме як основний платіж з орендної плати з юридичних осіб, що встановили суди попередніх інстанцій.
33. Суди попередніх інстанцій не встановили обставин того, що податковий орган (у даному випадку ГУ ДПС в Одеській області) є стороною договору оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 33-В, кадастровий номер 5110137300:14:001:0014, площа 7 124 кв.м. 
34. З урахуванням вказаного, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що у даному випадку ГУ ДПС в Одеській області не є встановленою стороною договору оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 33-В, кадастровий номер 5110137300:14:001:0014, площа 7 124 кв.м., а тому податковий орган, за таких умов не має повноважень, на подання заяви з кредиторськими вимогами у сумі 406 308,98грн, як вимоги щодо заборгованості орендної плати за землю (аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 910/18544/21). 
35. Наведене свідчить про обґрунтованість касаційної скарги та про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення підпунктів 14.1.72 та 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пункту 269.1 статті 269, статті 288 ПК України, статті 45 КУзПБ та порушили вимоги статті 86 ГПК України, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків щодо обґрунтованості грошових вимог ГУ ДПС в Одеській області у сумі 406 308,98грн.».
З матеріалів справи № 910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" вбачається, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, як відокремленим підрозділом ДПС України було подано заяву про визнання кредитором боржника в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" на суму 67 466,07 грн. В обґрунтування своїх кредиторських вимог заявник зазначав, що податковий борг з орендної плати з юридичних осіб виник на підставі самостійного подання платником податкової декларації з плати за землю № 9030687524 від 19.02.2021 (термін сплати 30.03.2021; 30.04.2021; 31.05.2021; 30.06.2021; 30.07.2021; 30.08.2021; 30.09.2021) на суму 67 466,10 грн. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.02.2024 у справі №910/15043/21 відмовлено Головному управлінню ДПС у Запорізькій області у визнанні кредитором з огляду на встановлений факт укладення договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 2310100000:02:033:0086 між ТОВ «Комплекс Агромарс» та Запорізькою міською радою, а тому плата за землю у вигляді орендної плати повинна сплачуватись саме на користь Запорізької міської ради.
Таким чином, ураховуючи викладені норми законодавства, встановлений факт користування земельною ділянкою на підставі договору оренди, відсутність у відповідача статусу платника земельного податку, а також з огляду на правові висновки Верховного Суду та раніше ухвалені судові рішення у цій справі, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За положеннями ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому докази, які подаються до суду, повинні бути належними, тобто стосуватися предмета доказування, інакше суд не бере їх до розгляду згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.27 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як наслідок, у даному випадку розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва 
ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.
2. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 01.06.2026.

Суддя П.П. Чеберяк